Справа №442/7647/25 
Провадження №2/442/114/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: 
головуючої судді Павлів З.С.
з участю секретаря судового засідання Федишина Б.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради про позбавлення батьківських прав,- 
встановив:
Стислий виклад позиції позивача.
07.10.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 . Після народження дитини відповідач відмовився подавати до органів РАЦСУ спільну заяву про реєстрацію батьківства, а тому батьківство відповідача було встановлено на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду від 05.04.2019 у справі №452/2211/18. Навіть після визнання судом батьківства відповідача жодного інтересу до дитини не виявляє та жодного разу свого сина за 8 років навіть не бачив.
З моменту народження дитини відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, не відвідує сина та взагалі не проявляє будь-яких спроб для того, щоб пітримувати зв`язки з сином, не цікавиться станом здоров`я дитини та її навчанням. Матеріально дитину не забезпечує. Дитина батька не знає та ніколи його не бачила і з ним не розмовляла. Крім того, відповідач також не виконує Судовий наказ Самбірського районного суду Львівської області від 21.06.2019 у справі №542/1760/19, яким вирішено стягувати з відповідача аліменти в розмірі всіх видів заробітку. Станом на 30.06.2025 заборгованість зі сплати аліментів складає 79860,40 грн. 
Вважає, що зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини, як його винної поведінки, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. 
Стислий виклад позиції (заперечень) відповідача.
08.01.2026 ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання позову. Повідомив, що будь-якої участі у виховання та утриманні ОСОБА_3 з моменту його народження він не брав. Його батьківство відносно сина було визнано рішенням суду. Зазначив, що ніколи не визнавав та не визнає його своїм сином, а тому будь-якого зв`язку із ним не підтримує. Також наголосив, що не спілкується і з його матір`ю. У нього є своя сім`я, дружина та дитина і вони постійно проживають на території Федеративної Республіки Німеччина. Наміру приїздити на територію України та брати участь у вихованні ОСОБА_3 він не має. 
Процесуальні дії суду.
Ухвалою судді від 07.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 03.11.2025. Залучено до участі в справі третю осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради. Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 
Ухвалою суду від 03.11.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.11.2025. Викликано в судове засідання свідків. Зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області надати висновок щодо розв`язання спору - доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Призначено справу до судового розгляду на 26.11.2025.
Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. 
Представник позивачки адвокат Тунський А.Р. позов підтримав. Додатково суду пояснив, що відповідач жодного разу не бачив сина. На розгляд справи про встановлення батьківства він не з`явився, ДНК для проведення експертизи не надав. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, не повідомила суду про причини неявки. 
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала в розпорядження суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .
Судом встановлено:
Згідно зі Свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
На підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2019 ОСОБА_2 визнано батьком ОСОБА_3 .
З характеристики, наданої класним керівником І.Гільжинською та директором ліцею №1 ім.І.Франка Дрогобицької міської ради Львівської області від 16.09.2025 №01-32/382 вбачається, що за час навчання ОСОБА_5 показав себе як добрий, старанний, працьовитий учень. У нього є багато друзів. ОСОБА_3 бере активну участь у житті класу, прислухається до порад класного керівника і вчителів, відповідально ставиться до виконання навчальних завдань. Хлопець дисциплінований, завжди дотримується норм та правил поведінки. Він є спокійним і врівноваженим, однокласники до нього ставляться дружньо, з повагою. Загальний розвиток та результати навчання високі, дитина має сталий інтерес до навчання. На уроках ОСОБА_3 завжди уважний, активно працює. Минулого року здобув перемогу у конкурсі читців творів Тараса Шевченка серед першокласників. Щодо батьків дитини, то постійний зв?язок з класним керівником, ліцеєм підтримує мати ОСОБА_1 . Вона бере участь у класних і ліцейних виховних заходах, допомагає в організаційних питаннях, завжди відвідує батьківські збори, що сприяє хорошій успішності учня, загальному розвитку та емоційному здоров?ю дитини. Батька ОСОБА_3 ніколи не бачили. Жодних повідомлень онлайн від нього не було. Всі питання щодо навчання та виховання ОСОБА_3 в ліцеї вирішувала виключно мати. 
Відповідно до Висновку лікаря-спеціаліста Дрогобицької міської поліклініки №1 ДМР від 23.09.2025 №128 ОСОБА_3 задекларований у лікаря ОСОБА_9 . З часу укладення декларації дитина була на прийомі в сімейного лікаря двічі у супроводі матері. 
Згідно з постанови державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гаврилика Н.Т. від 12.08.2019 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.06.2019, на підставі якого ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.05.2019 і до досягнення дитиною повноліття.
З довідки про неотримання аліментів, виданої Дрогобицьким відділом державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області від 25.07.2025 №/В-2АСВПНОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2 за період з 01.12.2024 по 30.06.2025 аліменти не сплачував.
Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, здійсненого вищевказаним державним виконавцем від 25.07.2025 №/В-2/ станом на 30.06.2025 у ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів становить 79860,40 грн. 
З даного розрахунку вбачається, що ОСОБА_2 періодично аліменти сплачує. 
Висновком психолога за результатами психологічного дослідження №25/12-3 від 26.12.2025 практичний психолог ОСОБА_11 встановив, що беручи до уваги самоусунення від забезпечення матеріальних потрею дитини, її виховання, навчання і розвитку, відсутність зацікавлення долею власної дитини, і взагалі, відсутність, без вагомих причин, будь-яких стосунків із сином, починаючи від самого народження, можливість позбавлення біологічного батька, ОСОБА_2 , батьківських прав стосовно малолітнього сина, ОСОБА_3 , із точки зору системи сімейних стосунків дитини, її психоемоційного стану та перспектив розвитку, є цілком психологічно обгрунтованою. 
Згідно Висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , орган опіки та піклування з урахуванням поданих документів, які підтвердили факт невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо його малолітньої дитини ОСОБА_3 .
Крім цього, представником органу опіки та піклування представлено в розпорядження суду Акт обстеження умов проживання ОСОБА_3 , зокрема, квартири АДРЕСА_1 , згідно з яким Дитина забезпечена окремою кімнатою, є окреме ліжко, комп`ютерний стіл, телевізор, ноутбук, планшет, є необхідне навчальне приладдя, сезонний одяг, все необхідне для належного виховання, навчання, та розвитку дитини. Під час спілкування з малолітнім ОСОБА_12 , з`ясовано, що він проживає з мамою і «татом» ( ОСОБА_13 - теперішнім чоловіком ОСОБА_1 )
Оцінка суду. 
Згідно частини другої статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а згідно ч. 1 статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 р. (набрала чинності для України 27 вересня 1991 р.), та ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками".
За змістом роз`яснень, п.п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року №3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно вимог ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Як зауважив Європейський Суд з прав людини у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві», слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.
Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).
11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Згідно статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-12, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконував належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, не цікавиться його долею протягом всього життя сина, участі у його вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, долученими до матеріалів справи. 
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
ВС в постанові від 24.10.2018 по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.
Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач від народження не цікавиться дитиною, участі у його вихованні не приймає, наміру змінити своє ставлення до дитини не виявляє, а тому слід зробити висновок, що він не лише ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі.
Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.
При ухваленні даного рішення суду взято до уваги висновок Верховного суду, викладений у постанові від 19.02.2025 у справі №147/277/24, а саме про те, що згода батька на позбавлення його батьківських прав і свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини є достатніми підставами для позбавлення батьківських прав. 
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 223, 247, 259, 263, 264, 265, 280 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволити.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_14 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 . 

Суддя       Павлів З.С.