ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2025 р. 	Справа № 440/4025/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 (суддя: Г.В. Костенко, м. Полтава) по справі № 440/4025/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Департаменту патрульної поліції Національної поліції України   
про визнання протиправним та скасування припису,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, код ЄДРПОУ 40108646) про визнання протиправним та скасування припису залишено без задоволення.
24.07.2025 до суду надійшла заява від ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі №440/4025/25, в якій останній просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА №431171, винесеного 23 березня 2025 року поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Франчуком Владиславом Євгеновичем стосовно ОСОБА_1 у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08 2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі від 18.06.2025 у справі №440/4025/25 відмовлено.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 у справі №440/4025/25 залишено в силі.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 та визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №431171, винесений 23 березня 2025 року поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капралом поліції Франчуком Владиславом Євгеновичем стосовно ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності оскаржуваної ухвали та просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи ухвалу про залишення без задоволення заяви позивача про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 440/4025/25, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які покликається позивач у своїй заяві, не є підставою для скасування рішення у справі №440/4025/25 внаслідок перегляду за нововиявленими обставинами.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частин першої та другої статті 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:
1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;
2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Наведений перелік підстав для перегляду судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами, який визначений у частині другій статті 361 КАС України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 800/578/17).
Разом із тим, аналіз наведених положень свідчить про те, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення. До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.
При цьому необхідними ознаками нововиявлених обставин є:
існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява;
на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду;
істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).
Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
Наведене свідчить, що обставини, які виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, не можуть визнаватися нововиявленими.
Перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження, а підставою такого перегляду є те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду в адміністративній справі у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.
Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження й ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 9901/230/20.
Разом з тим, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
Отже, необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше, їх наявність на момент вирішення справи, по-друге, те, що ці обставини не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одному учаснику судового процесу, є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.
Частиною шостою статті 361 КАС України встановлено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
Судовим розглядом встановлено, що заявник як на підставу про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами посилається на те, що на момент розгляду справи №440/4025/25 йому не було та не могло бути відомо про судове рішення Полтавського апеляційного суду, яким не встановлено ознак домашнього насильства в діях ОСОБА_1 під час його конфлікту з ОСОБА_2 23.03.2025.
Суд зазначає, що для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.
Отже, наведені заявником обставини виникли вже після ухвалення судового рішення, перегляду якого він просить, а тому відповідно до положень статті 361 КАС України не можуть вважатися нововиявленими.
З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду в цій справі був терміновий заборонний припис щодо ОСОБА_1 серії АА №431171, винесений 23.03.2025.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України, судом перевірено спірний припис та відповідність при його прийнятті норм чинного законодавства, а саме: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом першої інстанції встановлено, що поліцейським взводу 1 роти 2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП капралом поліції Франчуком Владиславом Євгеновичем правомірно, за наявності підстав, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №431171 від 23.05.2025.
Предметом судового розгляду у справі №554/4161/25 була заява ОСОБА_2 про видачу судом обмежуваного припису щодо ОСОБА_1 .
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 28.03.2025 заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 задоволено.
Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на строк шість місяців, яким: заборонено ОСОБА_1 перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_2 , а саме: у квартирі АДРЕСА_2 ; заборонено ОСОБА_1 наближатися на відстань до 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 ; заборонено ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено ОСОБА_1 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто або через третіх осіб.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що заявницею доведено факт систематичного вчинення домашнього насильства над нею, а, отже, потребу у захисті в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Скасовуючи рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 28.03.2025 по справі №554/4161/25, Полтавський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що "при постановленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції наведені норми права неправильно застосував та залишив поза увагою відсутність у справі належних та допустимих доказів, які б були достатніми для підтвердження факту систематичного вчинення ОСОБА_1 фізичного, психологічного або економічного насильства відносно своєї повнолітньої дочки, заявниці, а також ризиків настання насильства у майбутньому".
Отже, колегія суддів звертає увагу, що по суті всі доводи заявника, викладені ним у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами та в апеляційній скарзі, фактично зводяться до незгоди з прийнятим судом рішенням та намаганням здійснити переоцінку доказів, проте це також не є підставою для перегляду справи за нововиявленими обставинами відповідно частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обставини, на які посилається заявник, як на підставу перегляду судового рішення, не є нововиявленими в розумінні положень ч. 2 ст. 361 КАС України, а, відтак, не є підставою для перегляду судового рішення у цій справі за нововиявленими обставинами. 
Беручи до уваги, що наведені позивачем підстави перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами не передбачені приписами статті 361 КАС України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.06.2025 за нововиявленими обставинами.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Правєдная проти Росії» та рішення у справі «Попов проти Молдови» № 2, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
У справі «Христов проти України» ЄСПЛ зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
А в справі «Желтяков проти України» ЄСПЛ вказав, що принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було порушено норми процесуального права при вирішенні спірного питання.
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 14.08.2025 по справі № 440/4025/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова