Постанова
Іменем України
 
09 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 591/3891/22
провадження № 61-13896 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
судді-доповідача - Пророка В. В.,
суддів:          Калараша А. А., Петрова Є. В., 
 
учасники справи:
позивач | - | Квартирно-експлуатаційний відділ міста Суми, |
відповідачі | - | ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,   ОСОБА_3 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міністерство оборони України

розглянувши на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ? Міністерство оборони України про виселення без надання іншого житлового приміщення,
 
за касаційною скаргою Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 30 березня 2023 року, ухвалене суддею Шелєховою Г. В., та постанову Сумського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року, прийняту колегією суддів у складі Собини О. І., КриворотенкаВ. І., Філонової Ю. О.
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст вимог учасників справи
 
1.        У вересня 2022 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Суми (далі - КЕВ м. Суми) звернувся з вказаним позовом, в якому просив виселити відповідачів зі службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
 
2.        Позов мотивований тим, що однокімнатну квартиру загальною площею 15,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 було розподіллено як службову (без зняття з квартирного обліку) ОСОБА_4 зі складом сім`ї на одну особу. 
 
3.        Вказана квартира відноситься до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України. ОСОБА_4 було видано ордер на одну особу. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та його було виключено зі списків особового складу військової частини та знято з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у зв`язку з його смертю. 19 лютого 2021 року було встановлено, що у квартирі проживають родичі померлого ОСОБА_4 , а саме: колишня співмешканка ОСОБА_1 та її діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . За зазначеною адресою місце цих громадян не зареєстровано. Станом на червень 2021 року ОСОБА_1 разом із дітьми та батьком зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Вказана квартира належить їй на праві власності.
 
4.        В особовій справі  ОСОБА_4 зазначений лише він, зміни до складу сім`ї не вносилися. Спірна квартира належить КЕВ, проживання в ній відповідачів порушує право користування та розпорядження майном Міноборони. Відповідачі не мають відношення до військової служби, займають службове житло без достатніх правових підстав, внаслідок чого квартира має бути звільнена шляхом їх виселення без надання іншого житлового приміщення. Посилаючись на вказані обставини, просить позов задовольнити.
 
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
 
5.        Рішенням від 30 березня 2023 року Зарічний районний суд міста Суми у задоволенні позову відмовив.
 
6.        Постановою Сумського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року апеляційну скаргу КЕВ міста Суми залишено без задоволення, а рішення Зарічного районного суду міста Суми від 30 березня 2023 року - без змін.
 
7.        Суд першої інстанції мотивував своє судове рішення тим, що рішенням житлової комісії залишено відповідачів на квартирному обліку, як осіб, які потребують поліпшення житлових умов зі збереженням попереднього часу перебування на обліку, що також свідчить про відсутність у ОСОБА_1 та її дітей іншого житла, крім того, в якому вони фактично проживають, тобто житлова комісія дійшла висновку про наявність у відповідачів права на поліпшення житлових умов. Крім того, суд вказав, що виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе лише за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 ЄСПЛ, та є необхідним у демократичному суспільстві. Тому дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.
 
8.        Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни постановленого рішення.
 
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
 
9.        У власності держави в особі Міністерства оборони України перебуває
1-кімнатна квартира загальною площею 40,75 кв.м, житловою площею 15,3 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
 
10.     Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 14 серпня 2018 року № 425 вказана квартира за клопотанням КЕВ м. Полтава від 21 червня 2018 року № 2373 та клопотання Сумського гарнізону від 05 липня 2018 року № 828 включена до числа службових приміщень.
 
11.     Наказом начальника Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії від 18 червня 2018 року № 72 розподілено службову квартиру без зняття з квартирного обліку  ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .
 
12.      ОСОБА_4 вселився до вказаної квартири згідно ордеру № 1759, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Сумської міської ради № 497 від 11 вересня 2018 року, у складі сім`ї - 1 особа.
 
13.     Згідно довідки про перевірку житлових умов  ОСОБА_4 , який проживає в квартирі у АДРЕСА_1 , яка належить КЕВ м. Суми (службова квартира), склад сім`ї: 1 особа, встановлено, що  ОСОБА_4 потребує поліпшення житлових умов.
 
14.      ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії  НОМЕР_1 . 
 
15.     Наказом начальника Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії від 24 грудня 2020 року № 187 ОСОБА_4 у зв`язку зі смертю виключено зі списків особового складу Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії та всіх видів забезпечення, а наказом від 30 грудня 2020 року - його знято з квартирного обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 30 грудня 2020 року.
 
16.     З довідки про склад сім`ї від 02 жовтня 2019 року № 14.03-08/46501, виданої ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_4 входять: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
 
17.     Відповідно до інформації наданої Управлінням «ЦНАП у м. Суми» від 01 серпня 2022 року у вказаній квартирі місце проживання фізичних осіб не зареєстровано.
 
18.     Актом комісії від 19 лютого 2021 року встановлено, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 проживають родичі померлого ОСОБА_4 , а саме: співмешканка ОСОБА_1 та її спільні з ОСОБА_4 малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . За зазначеною адресою місце проживання цих громадян не зареєстровано.
 
19.     Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 травня 2021 року у справі № 591/1311/21 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу у період з травня 2011 року до 24 грудня 2020 року.
 
20.     Відповідачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . 
 
21.     За ОСОБА_1 з 19 квітня 2004 року зареєстровано право власності на однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 39 кв. м, житловою площею 19,4 кв. м.
 
22.     Згідно довідки про склад сім`ї від 30 червня 2021 року № 14.03-08/81773, виданої власнику ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , до складу сім`ї/зареєстрованих/ входять: ОСОБА_3 - дочка, ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_2 - син, ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_1 - заявник, ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_7 - батько, ІНФОРМАЦІЯ_5 .
 
23.     Рішенням житлової комісії від 15 липня 2021 року № 3 залишено на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 04 вересня 1998 року (відповідно до вимог п. 20 розділу VI наказу МОУ № 380 від 21 липня 2018 року та рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 травня 2021 року № 591/1311/21) ОСОБА_1 як особу, яка спільно проживала однією сім`єю з померлим військовослужбовцем ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу зі складом сім`ї три особи: вона, син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В м. Суми прописана за адресою: АДРЕСА_2 . Фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
 
24.     Наказом начальника Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії від 16 липня 2021 року № 63 затверджено вказане вище рішення об`єднаної житлової комісії; залишено на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 04 вересня 1998 року ОСОБА_1 , як особу, яка спільно проживала однією сім`єю з померлим військовослужбовцем ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу зі складом сім`ї 3 особи: вона, син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
25.     У вересня 2023 року КЕВ міста Суми подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 30 березня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
26.     Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 вересня 2023 року суддею-доповідачем, для розгляду справи № 591/3891/22, визначено ОСОБА_8 , судді, які входять до складу колегії: Дундар І. О. Русинчук М. М .
 
27.     На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_8 на підставі службової записки Голови Касаційного цивільного суду Гулька Б. І . 
 
28.     Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 листопада 2023 року суддею-доповідачем, для розгляду справи № 591/3891/22, визначено Пророка В. В. , судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_12, Петров Є. В.
 
29.     На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку із увільненням від роботи судді ОСОБА_12 на період мобілізації до Збройних Сил України в Сили територіальної оборони на підставі повідомлення судді Пророка В. В.
 
30.     Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 листопада 2023 року суддею-доповідачем, для розгляду справи № 591/3891/22, визначено Пророка В. В., судді, які входять до складу колегії: Петрова Є. В., Литвиненко І. В.
 
31.     Ухвалою Верховного Суду від 09 січня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою та витребувано справу з суду першої інстанції.
 
32.     01 лютого 2024 року справа № 591/3891/22 надійшла до Верховного Суду.
 
33.     На підставі розпорядження керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями на підставі службової записки судді Пророка В. В.
 
34.     Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 вересня 2025 року суддею-доповідачем, для розгляду справи № 591/3891/22, визначено Пророка В. В., судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_12, Петров Є. В.
 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
35.     З урахуванням змісту касаційної скарги КЕВ міста Суми оскаржує зазначені судові рішення на підставі пунктів 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
36.     КЕВ міста Суми вважає, що суди попередніх інстанцій не врахували правовий висновків, викладений у постановах від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17, від 16 грудня 2020 року у справі № 182/7347/18, від 04 вересня 2019 року у справі № 761/5115/17, від 07 грудня 2022 року у справі № 761/39955/20, від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 07 квітня 2020 року у справі № 463/6203/17, від 22 квітня 2019 року у справі № 463/251/16-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 761/45386/17, згідно з яким вбачається, що темпоральна колізія норм права має вирішуватися саме на користь норм ЦК України, а не ЖК УРСР.
 
37.     Верховний Суд не бере до уваги ті доводи, які не стосуються предмета касаційного перегляду, а також ті, які не стосуються касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень у межах вимог, встановлених статтею 400 ЦПК України.
 
(2) Позиція інших учасників справи
 
38.     Інші учасники справи правом на подання заперечення (відзиву; пояснень) на касаційну скаргу не скористалися.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
(1)    Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
 
39.     Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
 
40.     Згідно із частинами першою, третьою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК України та іншими нормативно-правовими актами.
 
41.     Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
 
42.     Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначений Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 (далі - Порядок), «Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», затвердженої наказом Міністерства оборони України № 380 від 31 липня 2018 року (далі - Інструкція).
 
43.     За приписами пункту 23 Розділу IV Інструкції військовослужбовці та члени їх сімей зобов`язані вивільнити займане ними службове житлове приміщення або службову жилу площу у двотижневий строк з дня виключення із списків особового складу військової частини.
 
44.     Згідно положень пункту 26 Інструкції особи, звільнені з військової служби, які були забезпечені службовим жилим приміщенням, жилою площею у гуртожитку (сімейному гуртожитку) та залишені на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, не підлягають виселенню до забезпечення їх встановленим порядком постійним житлом.
 
45.     Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло.
 
46.     За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
 
47.     Відповідно до положень статті 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
 
48.     Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
 
49.     Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.
 
50.     Згідно з статтею 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду (частини перша, друга цієї статті).
 
51.     Відповідно до статті 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.
 
52.     Згідно із статтею 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
 
53.     Положення статті 125 ЖК України визначають випадки коли особу не може бути виселено з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, зокрема осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років (абзац третій зазначеної статті).
 
54.     З приписів статті 125 ЖК України вбачається, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено сім`ї військовослужбовців.
 
55.     У справі, яка переглядається, суди встановили, що у червні 2018 року наказом № 72 від 18 червня 2018 року ОСОБА_4 за місцем служби отримав без зняття з квартирного обліку службову квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 . Ордер на вселення у дану службову квартиру видавався на одну особу.
 
56.      ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії  НОМЕР_1 . 
 
57.     Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 травня 2021 року у справі № 591/1311/21 встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу у період з травня 2011 року по 24 грудня 2020 року.
 
58.      ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дітьми ОСОБА_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.
 
59.     Таким чином, в період, коли ОСОБА_4 отримав ордер на вселення у спірну квартиру, ОСОБА_1 та ОСОБА_13 проживали однією сім`єю, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є їхніми малолітніми дітьми. Відповідно відповідачі є членами сім`ї військослужбовця ОСОБА_4 . А відтак, вони вселилися до спірної квартири на законних підставах, як члени сім`ї ОСОБА_3 .
 
60.     Як встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 39 кв. м, житловою площею 19,40 кв. м. В даній квартирі зареєстрований також батько ОСОБА_1 - ОСОБА_7 .
 
61.     Відповідно до статті 47 ЖК України норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.
 
62.     Частиною другою статті 50 ЖК України передбачено, що при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя.
 
63.     Отже, враховуючи житлову площу вказаної квартири, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що діти - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 різної статі, а також те, що у вказаній квартирі проживає ОСОБА_7 , то площа даної квартири не є достатньою для забезпечення їх мінімальною жилою площею у розумінні статей 49, 50 ЖК України. 
 
64.     Також слід зазначити, що рішенням житлової комісії від 15 липня 2021 року № 3 відповідачів залишено на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов з 04 вересня 1998 року (дня постановки на квартирний облік померлого ОСОБА_3 ), що також підтверджує, їх потребу на поліпшення житлових умов.
 
65.     Відповідно до пункту 20 Розділу IV Інструкції члени сімей, що перебували на обліку разом з військослужбовцями, які загинули (померли), залишаються на обліку у військовій частині до отримання житла для постійного проживання.
 
66.     А відтак, Верховний Суд, приймаючи до уваги те, що діти померлого колишнього військослужбовця ОСОБА_4 є членами його сім`ї, а ОСОБА_1 визнано членом сім`ї відповідно до рішення суду, а житлова комісія прийняла рішення про залишення на обліку ОСОБА_1 та дітей померлого колишнього військослужбовця ОСОБА_4 як осіб, які потребують поліпшення житлових умов із збереженням попереднього часу перебування на обліку, відхиляє доводи касаційної скарги.
 
67.     Колегія суддів зазначає, що розглядаючи справи цієї категорії, суди повинні враховувати інтереси сторін і вирішувати такі спори залежно від установлених обставин та на підставі вимог закону, а також ураховувати, що внаслідок виселення відповідачів як членів сім`ї померлого колишнього військослужбовця ОСОБА_4 без надання їм іншого жилого приміщення, порушується право цих осіб і членів їхніх сімей на житло.
 
68.     Поняття «житло» не обмежується приміщенням, у якому особа проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, тобто існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.
 
69.     Частиною другою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
 
70.     Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
 
71.     Європейський суд з прав людини, розглядаючи справу «Кривіцька та Кривіцький проти України» (№ 8863/06) від 02 грудня 2010 року установив порушення статті 8 Конвенції, зазначивши, що в процесі прийняття рішення щодо права заявників на житло останні були позбавлені процесуальних гарантій. Установлено порушення національними судами прав заявників на житло, оскільки суди не надали адекватного обґрунтування для відхилення аргументів заявників стосовно застосування відповідного законодавства та не здійснили оцінку виселення в контексті пропорційності застосування такого заходу.
 
72.     Підсумовуючи висновки про принципи застосування статті 8 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, викладені у рішеннях ЄСПЛ, виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до приватного життя та права на житло, передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є необхідним у демократичному суспільстві.
 
73.     Навіть якщо законне право на зайняття житлового приміщення припинене, особа вправі сподіватися, що її виселення буде оцінене на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції.
 
74.     Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.
 
75.     Держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень (стаття 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»).
 
76.     Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
 
77.     Таким чином, з огляду на наведені вище норми матеріального права та встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідачі не можуть бути виселені зі службового житла без надання іншого житлового приміщення, оскільки у ОСОБА_14 та її малолітніх дітей відсутнє достатнє житло, враховуючи житлову площу даної квартири, яка належить їй на праві власності.
 
78.     Колегія суддів відхиляє посилання в касаційній скарзі на неврахування судами висновків, викладених Верховним Судом в постановах, що зазначені заявником в касаційній скарзі, оскільки висновки у цих справах і у справі, що переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст спірних правовідносин, є різними, у зазначених справах суди виходили з конкретних обставин та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
 
79.     Інші, наведені в касаційній скарзі аргументи, є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник, по своїй суті зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які не були встановлені судами, що в силу положень статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. 
 
(2) Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
 
80.     Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення (частина третя статті 401 ЦПК України).
 
81.     На підставі здійсненої вище оцінки аргументів учасників справи та висновків судів попередніх інстанцій Верховний Суд дійшов висновку про необхідність залишити касаційну скаргу КЕВ міста Суми без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
82.     Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
1.    Касаційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми залишити без задоволення.
 
2.    Рішення Зарічного районного суду міста Суми від 30 березня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 22 серпня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               В. В. Пророк
 
А. А. Калараша
 
Є. В. Петров