Справа № 462/10053/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:
головуючого – судді Колодяжного С.Ю.
з участю секретаря судового засідання Чайко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_2 поштовим зв?язком звернувся до суду із адміністративним позовом, який надійшов 16.12.2025 року, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №6256175 від 01.12.2025 року про накладення відносно нього адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП, а справу закрити за відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що поліцейським УПП у Львівській області ДПП Дроздом А.І. винесено відносно нього вказану постанову, згідно якої він 01.12.2025 року о 08.59 год. на вул.Виговського, 47, будучи позбавлений права керування транспортним засобом на 1 рік, згідно постанови Залізничного районного суду м.Львова від 18.11.2025 року, керував транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху. Проте стверджує, що Правил дорожнього руху не порушував і вказаного у постанові правопорушення не вчиняв, оскільки про наявність постанови Залізничного районного суду м.Львова від 18.11.2025 року він дізнався лише від працівників поліції 01.12.2025 року. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, вказана постанова поліцейського є незаконною і такою, що підлягає скасуванню. 
Ухвалою суду від 18.12.2025 року позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків, які 31.12.2025 року позивачем усунуто в повному обсязі.
Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 06.01.2026 року відкрито провадження у справі та визначено дату і час розгляду, про що повідомлено сторони.
Позивач у судове засідання 19.01.2026 року не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не забезпечив явку у судове засідання свого уповноваженого представника, натомість 13.01.2026 року уповноважений представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив розглядати справу у його відсутності та у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх заперечень покликається на те, що оскільки позивач позбавлений права керувати транспортними засобами на 1 рік, тому постанова серії ЕНА №6256175 від 01.12.2025 року про накладення відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.4 ст.126 КУпАП, є законною. Також, зазначає, що позивач, усвідомлюючи, що він позбавлений права керування транспортним засобом сів за кермо і здійснив рух транспортним засобом 01.12.2025 року, хоча знав і розумів, що відносно нього складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому за вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини та перевіривши їх доказами, оглянувши матеріали справи №462/8028/25, суд дійшов наступних висновків. 
Частиною 2 ст.2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.
Згідно з ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. 
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно з п.2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП є наявність відповідного складу правопорушення, а саме здійснення керування транспортним засобом особою за умови, що вона позбавлена такого права.
Справа про вказане адміністративне правопорушення мають право розглядати і накладати адміністративні стягнення працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ст.222 КУпАП). 
Згідно п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу . Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч.4 ст.126 КУпАП. 
Судом встановлено, що 01.12.2025 року інспектором УПП у Львівській області ДПП винесено постанову серії ЕНА №56256175, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. Згідно з даною постановою позивач визнаний винним у тому, що він 01.12.2025 року о 08.59 год. на вул.Виговського, 47 у м.Львові, будучи позбавлений права керування транспортним засобом на 1 рік згідно постанови Залізничного районного суду м.Львова від 18.11.2025 року, керував автомобілем «Acura», номерний знак НОМЕР_1 , чим порушив п.2.1 «а» Правил дорожнього руху (а.с.5).
Також встановлено, що постановою Залізничного районного суду м.Львова від 18.11.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та обрано йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов?язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч.1, 3 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Зі змісту ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вказані обставини встановлюються на підставі доказів.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Згідно з ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Частиною 4 статті 258 КУпАП визначено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи.
Згідно з п.24 Постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» звернуто увагу на неприпустимість спрощеного підходу до розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягують до відповідальності. 
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб?єкта владних повноважень обов?язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення її прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов?язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.
Крім того, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб?єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.
Представником відповідача на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові серії ЕНА №6256175 від 01.12.2025 року, до відзиву на позовну заяву долучено відеозаписи з нагрудних камер поліцейських за 01.12.2025 року.
З оглянутого судом відеозапису, вбачається, що 01.12.2025 року о 08:59 год. патрульним поліцейським зафіксовано факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Зупинивши транспортний засіб та перевіривши документи водія, поліцейський повідомив, що постановою Залізничного районного суду м.Львова від 18.11.2025 року він позбавлений права керування транспортним засобом. Позивач пояснив, що йому не було відомо про те, що його було позбавлено права керування транспортним засобом. Інспектор поліції роз`яснив ОСОБА_1 права та провів розгляд справи про адміністративне правопорушення, по завершенню якої виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КупАП, та роз`яснив порядок оскарження.
Наводячи доводи на підтвердження вимог позовної заяви ОСОБА_1 зазначає про те, що йому не було відомо про наявність постанови Залізничного районного суду м.Львова від 18.11.2025 року.
Однак суд виходить з того, що позивач був обізнаний про складання відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та направлення протоколу із додатковими матеріалами до Залізничного районного суду м.Львова.
Як вбачається із матеріалів справи №462/8028/25, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, однак на розгляд справи такий не з?явився. 
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, «Каракуця проти України» від 16.05.2017 року).
Слід враховувати, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Позивач не був позбавлений можливості проявляти зацікавленість та вчиняти активні дії з метою отримання інформації щодо стану розгляду матеріалу щодо притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до частин 1, 3 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (https://reyestr.court.gov.ua/), відтак позивач мав можливість ознайомитися з постановою Залізничного районного суду м.Львова від 18.11.2025 року, яка згідно Єдиного державного реєстру рішення суду була опублікована на сайті 19.11.2025 року.
Об`єктивних причин, що перешкоджали позивачу користуватись своїми процесуальними правами, дотримуватись відповідних обов?язків останнім не повідомлено.
Також, з автоматизованої системи документообігу суду Д-3 вбачається, що постанова Залізничного районного суду м.Львова від 18.11.2025 року у справі №452/8028/25, станом на винесення даного рішення не оскаржувалася і набрала законної сили 01.12.2025 року.
Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин (01.12.2025 року), позивач не мав права керування автомобілем, а отже, здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб?єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.
Виходячи з наведеного, з огляду на встановлені судом обставини та враховуючи, що відповідачем, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке встановлена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.126 КУпАП, суд дійшов висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП є обґрунтованим, прийнятими з повним та всебічним з?ясуванням усіх обставин справи, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення ґрунтується на вимогах закону, підстав для її скасування судом не встановлено, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з ч.5 ст.139 КАС України, у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Виходячи з положень ст.139 КАС України, враховуючи, що відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, а суд дійшов висновку про відмову в позові, тому судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст.9, 73-77, 90, 139, 229, 241-246, 268, 271, 272, 286 КАС України, суд 

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення– відмовити.
Судові витрати у справі компенсувати за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання якого зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач – Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: м.Львів, вул.Перфецького, 19.

Суддя (підпис)
Згідно з оригіналом.
Суддя: С.Ю. Колодяжний