ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/3181/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Пономаренко Т.О. 
при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ПАСТОРАЛЬ" (01024, м. Київ, вул. Туманяна Ованеса, 15-А, приміщення 636; код ЄДРПОУ: 35703673) 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» (61060, м. Харків, просп. Льва Ландау, 171; код ЄДРПОУ: 42796803) 	
про 	стягнення заборгованості 	
за участю представників:
позивача – Чорного О.В., ордер АЕ №1436769 від 22.10.2025;
відповідача – Максимова М.І., ордер АН №1253627 від 26.09.2025.

ВСТАНОВИВ:

04.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ПАСТОРАЛЬ" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН», в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАСТОРАЛЬ» 944 748,00 грн. пені та 148 932,00 грн. договірної штрафної санкції (компенсаційної виплати), а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАСТОРАЛЬ» 16 405,20 грн. витрат по сплаті судового збору.
Позов обґрунтовано неналежним виконання відповідачем договору підряду на виконання робіт №26/03-ЗД від 26.03.2024 в частині своєчасного та в повному обсязі виконання робіт.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2025 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ПАСТОРАЛЬ" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3181/25. Вирішено розгляд справи №922/3181/25 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.
29.09.2025 до суду надійшов відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» Максимова Миколи Ігоровича (вх.№22451 від 29.09.2025) на позовну заяву, в якому просить визнати поважними причини пропуску, поновити строк на подання відзиву на позовну заяву та долучити його до матеріалів справи № 922/3181/25.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.09.2025 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» строк на подання відзиву на позовну заяву. Прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» Максимова Миколи Ігоровича (вх.№22451 від 29.09.2025) на позовну заяву.
14.10.2025 до суду надійшла відповідь на відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ПАСТОРАЛЬ" Доценко О.Ф. (вх.№23837 від 14.10.2025).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.10.2025 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ПАСТОРАЛЬ" строк на подання відповіді на відзив. Прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи відповідь на відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ПАСТОРАЛЬ" Доценко О.Ф. (вх.№23837 від 14.10.2025).
15.10.2025 до суду надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» Максимова Миколи Ігоровича (вх.№24015 від 15.10.2025) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.10.2025 поновлено відповідачу строк на подання до суду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» Максимова Миколи Ігоровича (вх.№224015 від 15.10.2025) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено. Вирішено перейти до розгляду справи №922/3181/25 за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено справу №922/3102/25 до розгляду у підготовчому засіданні на 12.11.2025.
29.10.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№25086).
У відзиві представник відповідача зазначив, що відповідачем, на виконання умов Договору було в повному обсязі виконано перший вид робіт - зняття родючого шару ґрунту екскаватором, з улаштуванням та укочуванням буртів бульдозером t=0.25 м. У процесі виконання робіт, замовник під час виконання робіт за Договором, зупинив виконання робіт та обмежив доступ до будівельного майданчика, чим порушив п. 4.2.5. Договору не забезпечивши підряднику доступ до будівельного майданчика впродовж всього строку виконання робіт (від їх початку до їх закінчення). Також порушив свої зобов`язання передбачені п. 4.2.7. Договору, оперативно не вирішивши зазначені робочі питання, що виникли у процесі виконання робіт. Щодо цього, відповідачем було направлено позивачу лист № 2 від 16.07.2024, з проханням вирішити вищезазначені питання задля надання відповідачу можливості продовжити виконання робіт за Договором. У цьому листі відповідачем було повідомлено позивача, що через невизначеність у замовника у подальшому виконанні Договору, не вирішенні робочих питань та обмеженню доступу до будівельного майданчика, підрядник кожного дня несе збитки через простоювання техніки, кваліфікованих спеціалістів та неможливості приступити до виконання договорів з іншими замовниками, що є особливо неприйнятним в умовах військового стану введеного на всій території України. У цьому листі ТОВ «БТК «Еталон» просило повідомити про доцільність подальшого виконання робіт зі встановленням нових строків або розірвання Договору. Однак, позивачем не було надано відповідь на цей лист. Зазначена інформація також підтверджується показами свідків - начальника дільниці ТОВ “БТК “Еталон” Двигуна І.О. (наказ про прийняття на роботу додається) та водія навантажувача ТОВ “ТБК “СІТІ-БУД” Струпова Р.М., який був залучений до виконання робіт ТОВ “БТК “Еталон” (наказ про прийняття на роботу та договір транспортних послуг, укладений між ТОВ “БТК “Еталон” та ТОВ “ТБК “СІТІ-БУД” додаються).
Крім того, як стверджує представник відповідача, позивачем було порушено обов`язки за Договором щодо оплати за виконані відповідачем роботи. Важливим є звернути увагу, що оскільки позивачем було порушено умови Договору, а саме порушено строки оплати за виконані відповідачем роботи, то у цьому випадку застосовується п.3.3. Договору, відповідно до якого підрядник має право не приступати до виконання робіт у разі порушення замовником строків підписання актів приймання виконаних робіт, строків оплати прийнятих робіт, не забезпечення замовником необхідної будівельної готовності для виконання робіт за актом приймання будівельного майданчика. Про застосування такого права підрядник письмово інформує замовника. У такому випадку строки виконання робіт автоматично продовжуються на кількість днів затримки та підлягають зміні за угодою сторін.
Також представник відповідача просить суд зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій на 100%, повністю звільнивши відповідача від їх сплати.
Разом з цим, як зазначив представник відповідача, у відповідача виникла необхідність, з метою повноти судового розгляду, поставити позивачу наступні питання по суті справи (ст.90 ГПК України):
1. Який фактичний розмір матеріальних збитків було завдано Товариству з обмеженою відповідальністю “КОМПАНІЯ “ПАСТОРАЛЬ” внаслідок припинення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» Договору підряду на виконання робіт №26/03-ЗД від 26.03.2024? Просимо надати інформацію про суму такого збитку та докази, що його підтверджують.
2. Чи здійснювалися сторонніми підрядними організаціями будь-які роботи на об`єкті одночасно з виконанням земляних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» за Договором підряду на виконання робіт №26/03-ЗД від 26.03.2024?
3. Чи визнає Товариство з обмеженою відповідальністю “КОМПАНІЯ “ПАСТОРАЛЬ”, що в рамках виконання Договору підряду на виконання робіт № 26/03-ЗД від 26.03.2024 р. між Сторонами цього Договору виник спір (конфлікт) через знищення результатів робіт Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» на об`єкті позивача?
4. Чи вчинялися Товариством з обмеженою відповідальністю “КОМПАНІЯ “ПАСТОРАЛЬ” дії щодо обмеження доступу Товариству з обмеженою відповідальністю “БУДІВЕЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ “ЕТАЛОН” до об`єкту, на якому виконувалися земляні роботи?
03.11.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№25394).
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що посилання відповідача на те, що позивач винний в порушення строків відповідачем не відповідає дійсності. адже Актом від 04 квітня відповідач прийняв будівельний майданчик і у відповідності до п.3. підтвердив, що замовником забезпечена необхідна будівельна готовність для належного виконання робіт і стан будівельного майданчика відповідає вимогам Договору та іншій документації. Що стосується листа № 2 від 16.07.2024, то навіть якщо й такий лист існував він не може стосуватись нарахування штрафних санкцій адже строк виконання робіт у відповідності до графіку виконання робіт додаток №3 до договору, встановлені до 30.04.2024, тобто лист на який посилається відповідач має дату через три місяці після закінчення строку виконання робіт й не може бути взяти до уваги судом, адже його було направлено практично через рік після пропуску дати здачі робіт. Заяви свідків також не можуть бути взяті до уваги адже у відповідності до ст.76 ГПК України «1. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.». В той же час в наданих заявах мова йде, про інші юридичні особи, інші земельні ділянки на яких виконуються роботи та інші строки. Так в період на який посилаються свідки – кінець 2023 та початок 2024 року абсолютно не може стосуватися не виконання робіт та порушення строків виконання робіт за цим позовом адже договір, який є предметом цього позову, укладено лише в березні 2024 року, більш того зі строком виконання до квітня 2024 року. Більш того хоч і з простроченням але все ж таки частково роботи були закриті травнем місяцем, що вказує на фактичну можливість відповідачем виконання робіт. Тож зрозуміло, що всі докази, на які посилається відповідач, не можуть бути прийняті судом, адже вони абсолютно не пояснюють питання невиконання або виконання з порушенням строків і не передання результатів робіт до 30 квітня 2024 року.
Щодо заяви про зменшення пені та штрафу на 90% представник позивача вважає, що у задоволенні заяви про зменшення розміру пені та штрафу (договірної штрафної санкції (компенсаційної виплати)) необхідно відмовити.
Що стосується питань відповідача представник позивача зазначив, що у відповідності до п. 2) ч.5 ст.90 ГПК України учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання, якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи. У зв`язку з тим, що позивач вже в вищевикладених пояснення надав свою позицію, то вважає, що відповіді на питання відповідача не мають значення для справи.
Суд зазначає, що відповідно до п.п.5,6 статті 90 ГПК України учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання: 1) з підстав, визначених статтями 67, 68 цього Кодексу; 2) якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи; 3) якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань. За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання.
07.11.2025 до суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (вх.№25993)
У запереченні представник відповідача зазначив, що оскільки позивачем було порушено умови Договору щодо оплати виконаних робіт, то відповідно, з урахуванням п.3.3. Договору, відповідач мав право не продовжувати виконувати роботи, а тому нарахування пені у даному випадку є безпідставним.
12.11.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№26263).
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.11.2025 відкладено підготовче засідання на 03.12.2025.
02.12.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення (вх№28017).
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.12.2025.
Судове засідання призначене на 24.12.2025 було знято з розгляду у зв`язку з відсутністю світла у приміщенні Господарського суду Харківської області.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.12.2025 було повідомлено сторін, що наступне судове засідання у справі відбудеться 21.01.2026.
Представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні 21.01.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача, який приймав участь в судовому засіданні 21.01.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позову.
Суд зазначає, що процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються інформацією із КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в кабінет Електронного суду.
Крім цього, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.
Відтак, сторін було належним чином повідомлено про розгляд даної справи, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).
За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.
Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.
У судовому засіданні 21.01.2026 судом проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промову присутніх учасників справи у судових дебатах, суд встановив наступне.
26.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАСТОРАЛЬ» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» (підрядник), укладено договір підряду на виконання робіт №26/03-ЗД (надалі - Договір), відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання виконати земляні роботи, перелік яких наведено у додатках до цього Договору (надалі - роботи) на об`єкті позивача, який розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, Пристолична територіальна громада (UA32040130000049927), кадастровий номер земельної ділянки: 3220883600:04:002:0023, а позивач взяв на себе зобов`язання прийняти та оплатити належно виконану роботу.
Відповідно до п.1.3. Договору, склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені в Додатку №1 «Договірна ціна» та Додатку №2 «Технічне завдання», які є невід`ємними частинами цього Договору. Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт, шляхом укладання додаткової угоди до цього Договору.
Пунктом 1.4. Договору визначено, що факт виконання робіт буде засвідчуватися актами приймання виконаних робіт, які підписані замовником і підрядником.
Згідно з п.2.1. Договору, загальна вартість цього Договору визначається сумою усіх актів приймання виконаних робіт до цього Договору, погоджених та підписаних сторонами, на підставі фактичних об`ємів робіт, виконаних підрядником та одиничних розцінок, погоджених сторонами в Додатку №1 «Договірна ціна» до цього Договору.
Пунктом 2.3. Договору передбачено, що зміна вартості робіт (одиничних розцінок) оформляється відповідною додатковою угодою до цього Договору, підписаною уповноваженими представниками сторін та скріпленою печатками сторін.
Пунктом 2.5. Договору сторонами погоджено, що замовник здійснює платежі підряднику у порядку та строки, визначені Додатком №1 «Договірна ціна».
Згідно з п.3.1. та 3.2. Договору, строки виконання робіт визначаються сторонами в Додатку №3 «Графік виконання робіт». Підрядник зобов`язується розпочати та закінчити виконання робіт у строк, передбачений п.3.1. цього Договору.
Пунктом 3.5. Договору визначено, що датою закінчення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником та підписання Акту приймання виконаних робіт.
Відповідно до п.3.6. та 3.7. Договору, підрядник гарантує, що після виконання робіт, передбачених цим Договором, результат робіт буде відповідати Додатку №2 «Технічне завдання», умовам цього Договору та такий результат буде придатний для використання його за цільовим призначенням. Сторони погодили, що роботи вважаються належно виконаними у разі відповідності таких робіт Додатку №2 «Технічне завдання».
Згідно з пп. пп. 4.4.1., 4.4.2. Договору підрядник зобов`язаний, зокрема, виконати роботи якісно та у встановлені цим Договором строки, відповідно до додатку №2 «Технічне завдання», правил та умов цього Договору, а також забезпечити виконання робіт із дотриманням строків, передбачених цим Договором (з урахуванням випадків передбачених у п. 4.3.6. Договору).
Пунктом 7.1. Договору передбачено, що підрядник передає замовнику виконані роботи поетапно шляхом підписання актів приймання виконаних робіт, після виконання кожного етапу (або відповідної частини етапу), визначеного Додатком № 3 «Графік виконання робіт». При цьому кожен етап може бути поділений підрядником пропорційно, частинами та заактований належним чином. Разом з актами приймання виконаних робіт підрядник надає замовнику геодезичну зйомку земельної ділянки об`єкта, де були проведенні роботи на даному етапі (частини етапу)).
Сторони узгодили, що виключно підписані повноважними представниками обох сторін документи, визначені у п. 7.1. цього Договору, підтверджують факт виконання робіт підрядником та їх передачі замовнику.
Пунктом 8.1. Договору визначено, що у випадку порушення зобов`язань за цим Договором, сторона, яка їх порушила, несе відповідальність, визначену чинним законодавством та цим Договором. Порушенням цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.
Відповідно до п.8.3. Договору, за порушення строків виконання робіт/строків усунення недоліків в роботах за цим Договором, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5 % від вартості невиконаних у строк робіт за кожний день прострочення. У разі порушення строків виконання робіт/строків усунення недоліків в роботах за цим Договором більше, ніж на 10 банківських днів, підрядник на вимогу замовника зобов`язується додатково сплатити замовнику договірну штрафну санкцію (компенсаційну виплату) у розмірі 15% від вартості (ціни) невиконаних у строк підрядником робіт.
Пунктом 8.4. Договору передбачено, що застосування санкцій не звільняє сторони від виконання прийнятих зобов`язань за цим Договором та відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням зобов`язань за цим Договором.
Відповідно до п.п.12.3 та 12.4. Договору, цей Договір може бути змінений і доповнений тільки за домовленістю сторін, шляхом укладання відповідної додаткової угоди. Додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід`ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками. Всі виправлення за текстом цього Договору мають силу та можуть братися до уваги виключно за умови, що вони у кожному окремому випадку датовані, засвідчені підписами сторін та скріплені їх печатками.
Відповідно до пункту 1 Додатку №1 до Договору «Договірна ціна» сторони погодили перелік земляних робіт, що підлягають виконанню на об`єкті замовника, а також їх вартість, зокрема, погоджено наступний вид земляних робіт: зняття родючого шару ґрунту екскаватором, з улаштуванням та укочуванням буртів бульдозером t=0.25 м. за ціною за 1 куб.м. 72,00 грн., з об`ємом 20 000 куб.м. у загальній сумі 1 440 000,00 грн.
В пункті 3 Додатку № 1 «Договірна ціна» до Договору погодили наступний порядок оплати робіт підряднику:
- перед початком виконання підрядником кожного виду робіт, замовник на підставі отриманого від підрядника рахунку на оплату, здійснює оплату у розмірі 20% від загальної вартості такого виду роботи (частину етапу такої роботи). Для цілей цього пункту під терміном «вид робіт» розуміється найменування робіт, яке визначене за кожним окремим порядковим номером, згідно із таблиці в п.1. цього додатку;
- оплата у розмірі 80% від ціни фактично виконаних підрядником робіт (етапу робіт, виду робіт, частини етапу робіт), здійснюється замовником підряднику протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання виконаних робіт.
Крім того, в даному додатку сторони також погодили, що оплата замовником робіт у більшому розмірі, ніж погоджено сторонами у цьому додатку, не означає належне виконання підрядником обов`язків за Договором (п.4. Договору).
Зобов`язання позивача щодо здійснення оплати в розмірі 20% від загальної вартості виду робіт, а також щодо оплати 80% вартості фактично виконаних робіт, виконані ним у повному обсязі відповідно до умов Договору, що у загальній сумі склало 447 120,00 грн. Даний факт підтверджується доданими позивачем платіжними інструкціями № 153 від 04.04.2024 р. та № 157 від 05.04.2024 р., довідкою взаєморозрахунків (додаток №°2 до цієї позовної заяви), а також вимогою від 28.08.2025 р. № 11/05 про зарахування зустрічних однорідних вимог та повернення надлишково сплачених коштів у сумі 20 880,00 грн. за Договором.
Відповідно Додатку №3 «Графік виконання робіт» до Договору, підрядник зобов`язується із дотриманням строків, визначених цим Додатком, виконати земельні роботи, які визначені у цьому додатку та Додатку №1 «Договірна ціна» до Договору, на об`єкті замовника, а саме:
І вид робіт: зняття шару родючого ґрунту екскаватором, з улаштуванням та укочуванням буртів бульдозером t=0.25 м. у загальній кількості 20 000,00 куб.м., зі строком завершення робіт до 30.04.2024 р.
Відповідно до Додатку №4 до Договору «Акту приймання будівельного майданчика» замовником було передано, а підрядником було прийнято без зауважень 04.04.2024 для виконання робіт за Договором будівельний майданчик, на якому була забезпечена необхідна будівельна готовність для належного виконання робіт і стан будівельного майданчика відповідав вимогам Договору та іншій документації (п.2 та п.3. акту приймання будівельного майданчика).
Як стверджує позивач, даний будівельний майданчик не було повернуто замовника у відповідності до положень п.7.6. Договору. Проте в порушення умов Договору зобов`язання підрядника щодо строків завершення робіт, погоджених сторонами у Договорі та додатку №3 «Графік виконання робіт» не виконані належним чином, а саме: І вид робіт: зняття шару родючого ґрунту екскаватором, з улаштуванням та укочуванням буртів бульдозером t=0.25 м.. із 20 00,00 куб.м. підрядником виконано роботи лише частково у розмірі 6 210,00 куб.м., невиконаний залишок робіт залишився у кількості 13 790,00 куб.м.
Факт часткового виконання робіт за даним видом робіт у кількості 6 210,00 куб.м. підтверджується актом приймання виконаних робіт №1 за травень 2024 року (надалі - Акт).
Вказаний Акт підписано підрядником 07.05.2024, а замовником 21.05.2024.
Як стверджує позивач, залишок робіт у кількості 13 790,00 куб.м. так і не був виконаний підрядником. Загалом за Договором підрядником виконано робіт на суму 447 120,00 грн (з урахуванням ПДВ), тоді як замовником сплачено за виконані роботи 468 000,00 грн (з урахуванням ПДВ). Таким чином, замовником надмірно сплачено кошти у розмірі 20 880,00 грн, що перевищує фактичну вартість виконаних робіт. Факт здійснення оплати підтверджується відповідною довідкою, яка додається до матеріалів справи.
З метою повернення надмірно сплачених коштів у повному обсязі позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою від 28.08.2025 р. №11/05.
Як стверджує позивач, у зв`язку з неналежним виконанням підрядником своїх договірних зобов`язань, зокрема — порушенням строків завершення робіт, передбачених умовами Договору, відповідач допустив істотне порушення його умов, що суперечить як положенням самого Договору, так і приписам чинного законодавства України. Враховуючи вищевикладене, загальна сума відповідальності відповідача згідно із п.8.3. Договору, що передбачає пеню у розмірі 0,5% від вартості невиконаних у строк робіт за кожний день прострочення та у разі порушенні строків більше, ніж 10 банківських днів - компенсаційну виплату у розмірі 15% від вартості (ціни) невиконаних у строк підрядником робіт, становить 1 093 680,00 грн., з яких: 944 748,00 грн. - пеня; 148 932,00 грн. - договірна штрафна санкція (компенсаційна виплата).
В свою чергу відповідач стверджує, що у процесі виконання робіт, замовник під час виконання робіт за Договором, зупинив виконання робіт та обмежив доступ до будівельного майданчика, чим порушив п.4.2.5. Договору не забезпечивши підряднику доступ до будівельного майданчика впродовж всього строку виконання робіт (від їх початку до їх закінчення). Також порушив свої зобов`язання передбачені п.4.2.7. Договору, оперативно не вирішивши зазначені робочі питання, що виникли у процесі виконання робіт.
Відповідачем було направлено позивачу лист №2 від 16.07.2024 з проханням вирішити вищезазначені питання задля надання відповідачу можливості продовжити виконання робіт за Договором. У листі відповідачем також було повідомлено позивача, що через невизначеність у замовника у подальшому виконанні Договору, не вирішенні робочих питань та обмеженню доступу до будівельного майданчика, підрядник кожного дня несе збитки через простоювання техніки, кваліфікованих спеціалістів та неможливості приступити до виконання договорів з іншими замовниками, що є особливо неприйнятним в умовах військового стану введеного на всій території України. також у листі ТОВ «БТК «Еталон» просило повідомити про доцільність подальшого виконання робіт зі встановленням нових строків або розірвання Договору.
Як стверджує відповідач, позивачем не було надано відповідь на вказаний лист.
Вищезазначена інформація також підтверджується показами свідків - начальника дільниці ТОВ “БТК “Еталон” Двигуна І.О. (наказ про прийняття на роботу надано відповідачем разом з відзивом) та водія навантажувача ТОВ “ТБК “СІТІ-БУД” Струпова Р.М., який був залучений до виконання робіт ТОВ “БТК “Еталон” (наказ про прийняття на роботу та договір транспортних послуг, укладений між ТОВ “БТК “Еталон” та ТОВ “ТБК “СІТІ-БУД” надано відповідачем разом з відзивом).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.
Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В частинах 1,2 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як було встановлено судом, 26.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАСТОРАЛЬ» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» (підрядник), укладено договір підряду на виконання робіт №26/03-ЗД, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов`язання виконати земляні роботи, перелік яких наведено у додатках до цього Договору на об`єкті позивача, який розташований за адресою: Київська область, Бориспільський район, Пристолична територіальна громада (UA32040130000049927), кадастровий номер земельної ділянки: 3220883600:04:002:0023, а позивач взяв на себе зобов`язання прийняти та оплатити належно виконану роботу.
Частиною 1 статті 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. 
До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (частина 3 статті 875 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 Додатку №1 до Договору «Договірна ціна» сторони погодили перелік земляних робіт, що підлягають виконанню на об`єкті замовника, а також їх вартість, зокрема, погоджено наступний вид земляних робіт: зняття родючого шару ґрунту екскаватором, з улаштуванням та укочуванням буртів бульдозером t=0.25 м. за ціною за 1 куб.м. 72,00 грн., з об`ємом 20 000 куб.м. у загальній сумі 1 440 000,00 грн.
В пункті 3 Додатку № 1 «Договірна ціна» до Договору погодили наступний порядок оплати робіт підряднику:
- перед початком виконання підрядником кожного виду робіт, замовник на підставі отриманого від підрядника рахунку на оплату, здійснює оплату у розмірі 20% від загальної вартості такого виду роботи (частину етапу такої роботи). Для цілей цього пункту під терміном «вид робіт» розуміється найменування робіт, яке визначене за кожним окремим порядковим номером, згідно із таблиці в п.1. цього додатку;
- оплата у розмірі 80% від ціни фактично виконаних підрядником робіт (етапу робіт, виду робіт, частини етапу робіт), здійснюється замовником підряднику протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами акту приймання виконаних робіт.
Крім того, в даному додатку сторони також погодили, що оплата замовником робіт у більшому розмірі, ніж погоджено сторонами у цьому додатку, не означає належне виконання підрядником обов`язків за Договором (п.4. Договору).
Як було встановлено судом, зобов`язання позивача щодо здійснення оплати в розмірі 20% від загальної вартості виду робіт, а також щодо оплати 80% вартості фактично виконаних робіт, виконані ним у повному обсязі відповідно до умов Договору, що у загальній сумі склало 447 120,00 грн. Даний факт підтверджується доданими позивачем платіжними інструкціями №153 від 04.04.2024 та №157 від 05.04.2024, довідкою взаєморозрахунків, а також вимогою від 28.08.2025 №11/05 про зарахування зустрічних однорідних вимог та повернення надлишково сплачених коштів у сумі 20 880,00 грн. за Договором.
Відповідно Додатку №3 «Графік виконання робіт» до Договору, підрядник зобов`язується із дотриманням строків, визначених цим Додатком, виконати земельні роботи, які визначені у цьому додатку та Додатку №1 «Договірна ціна» до Договору, на об`єкті замовника, а саме:
І вид робіт: зняття шару родючого ґрунту екскаватором, з улаштуванням та укочуванням буртів бульдозером t=0.25 м. у загальній кількості 20 000,00 куб.м., зі строком завершення робіт до 30.04.2024.
Як свідчать матеріали справи, І вид робіт: зняття шару родючого ґрунту екскаватором, з улаштуванням та укочуванням буртів бульдозером t=0.25 м.. із 20 00,00 куб.м. підрядником виконано лише частково у розмірі 6 210,00 куб.м., що підтверджується актом приймання виконаних робіт №1 за травень 2024 року, підписаним підрядником 07.05.2024 та замовником 21.05.2024. 
Тобто, з вказаного акта вкачається, що замовник прийняв І вид робіт: зняття шару родючого ґрунту екскаватором, з улаштуванням та укочуванням буртів бульдозером t=0.25 м.. із 20 00,00 куб.м. у розмірі 6 210,00 куб.м. - 21.05.2024.
Доказів виконання відповідачем залишку робіт у кількості 13 790,00 куб.м. матеріали справи не містять.
Доказів повернення відповідачем позивачу будівельного майданчику у відповідності до положень п.7.6. Договору матеріали справи також не містять.
Оскільки сторони погодили виконання вказаних робіт у загальній кількості 20 000,00 куб.м. у строк до 30.04.2024, відтак строк на виконання таких робіт прострочено відповідачем починаючи з 01.05.2024.
Як стверджує відповідач, у у процесі виконання робіт, замовник під час виконання робіт за Договором, зупинив виконання робіт та обмежив доступ до будівельного майданчика, чим порушив п.4.2.5. Договору не забезпечивши підряднику доступ до будівельного майданчика впродовж всього строку виконання робіт (від їх початку до їх закінчення). Також порушив свої зобов`язання передбачені п.4.2.7. Договору, оперативно не вирішивши зазначені робочі питання, що виникли у процесі виконання робіт.
На підтвердження зазначеного відповідач надає лист №2 від 16.07.2024 з проханням вирішити вищезазначені питання задля надання відповідачу можливості продовжити виконання робіт за Договором, а також заяви свідків начальника дільниці ТОВ “БТК “Еталон” ОСОБА_1 та водія навантажувача ТОВ “ТБК “СІТІ-БУД” ОСОБА_2 , який був залучений до виконання робіт ТОВ “БТК “Еталон”.
У заяві свідка начальника дільниці ТОВ “БТК “Еталон” ОСОБА_1 зазначено, що виконання земляних робіт було фактично зупинено на всіх об`єктах через висловлення Замовниками небажання подальшому продовжувати співпрацю з ТОВ “Будівельна транспортна компанія “Еталон", а тому у останнього була відсутня можливість продовжити виконання робіт за Договорами.
У заяві свідка водія навантажувача ТОВ “ТБК “СІТІ-БУД” ОСОБА_2 зазначено, що TОB «Будівельна транспортна компанія «Еталон» виконувало роботи відповідно до умов договорів та технічних вимог. Однак під час виконання робіт за Договором підряду №03/07-ЗД від 03.07.2023 з ТОВ «УКРСГПЕСТЕЙТ» узимку 2023-2024 років, замовник залучив на об`єкт іншу підрядну організацію. Ця організація порушила технології, що призвело до знищення результатів робіт, виконаних ТОВ «Будівельна транспортна компанія «Еталон». Через це ТОВ «Будівельна транспортна компанія «Еталон» було змушене б виконувати повторні роботи, які б мати оплачуватися замовником додатково, про що останнього було повідомлено. Наша компанія запропонувала такі варіанти вирішення ситуації, що виникнула ТОВ «Будівельна транспортна компанія «Еталон» усуває недоліки за додаткову оплату; ТОВ «УКРСІТІЕСТЕЙТ» самостійно або із залученням винної сторони усуває недоліки. ТОВ «УКРСІТІЕСТЕЙТ» фактично відмовилося від обох варіантів, що призвело до конфлікту та припинення співпраці з нашим підприємством. Конфлікт з ТОВ «УКРСІТІЕСТЕЙТ» також спричинив припинення співпраці з ТОВ «Компанія «Пастораль», оскільки замовники відмовилися від продовження робіт. У результаті виконання земляних робіт було повністю зупинено.
В свою чергу доказів відмови позивача від продовження робіт, зупинення виконання таких робіт чи обмеження доступу до будівельного майданчика відповідач не надав.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.12.3 Договору, цей Договір може бути змінений і доповнений тільки за домовленістю сторін, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.
Доказів відмови позивача від продовження робіт, зупинення виконання таких робіт чи зміни строку їх виконання погоджених сторонами у відповідності до до п.12.3 Договору матеріали справи не містять.
Доказів реальної неможливості виконання відповідачем робіт за Договором у строк, визначений Додатком №3 «Календарний план», матеріали справи також не містять.
У зв`язку із порушенням відповідачем погодженого сторонами строку виконання робіт, позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 944 748,00 грн. та штраф (компенсаційну виплату) у сумі 148 932,00 грн.
Частина 1 статті 217 Господарського кодексу України (тут і надалі - ГК України чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.
Частина 2 зазначеної статті визначає такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 ЦК України.
Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України).
Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Застосування штрафних санкцій, спрямовано перш за все на покарання за допущене правопорушення.
Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 Цивільного кодексу України).
Згідно зі частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).
Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Даним приписом передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.
Разом з тим, умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.
Відповідно до п.4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).
Відповідальність у вигляді пені та штрафу передбачена пунктом 8.3. Договору.
Так, сторони погодили, що за порушення строків виконання робіт/строків усунення недоліків в роботах за цим Договором, підрядник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5 % від вартості невиконаних у строк робіт за кожний день прострочення. У разі порушення строків виконання робіт/строків усунення недоліків в роботах за цим Договором більше, ніж на 10 банківських днів, підрядник на вимогу замовника зобов`язується додатково сплатити замовнику договірну штрафну санкцію (компенсаційну виплату) у розмірі 15% від вартості (ціни) невиконаних у строк підрядником робіт.
В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Верховний Суд у постанову по справі №917/194/18 від 02.04.2019 вказав, що одночасне стягнення зі сторони, яка порушила господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст.61 Конституції, оскільки вони є формами неустойки та видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Наведена правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.
Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем до позовної заяви розрахунки штрафу та пені судом встановлено, що відповідні розрахунки позивачем здійснено арифметично вірно.

Разом з цим відповідач просить суд зменшити розмір заявлених позивачем штрафних санкцій на 100 %, повністю звільнивши відповідача від їх сплати.
В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ «ЕТАЛОН» зареєстроване та фактично здійснює свою діяльність за адресою: 61060, м. Харків, просп. Льва Ландау, буд. 171. Обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, — зокрема, постійні обстріли території міста Харкова, значним чином вплинули на фінансовий стан підприємства, а саме - рівень доходів ТОВ «БТК «ЕТАЛОН» значно зменшився у порівнянні довоєнними роками, що можна побачити з аналізу Податкових декларацій з податку на прибуток підприємств у період з 2019 по 2024 рр.:
- за 2020 рік сума доходу становить 50 092 350 грн;
- за 2021 рік - 82 704 117 грн;
- за 2022 рік - 15 122 990 грн;
- за 2023 рік - 29 257 557 грн;
- за 2024 рік - 18 684 845 грн.
Крім того, між відповідачем та позивачем було погоджено максимально низьку ціну за виконання робіт за Договором за виконання конкретного виду робіт, а тому прибуток відповідача за цим Договором є мінімальним.
Також представник відповідача зазначив, що заявлений позивачем розмір штрафних санкцій є абсолютно не співмірним ціні Договору. Крім того, оскільки позивачем було порушено умови Договору щодо оплати виконаних робіт, то відповідно, з урахуванням п. 3.3. Договору, відповідач мав право не продовжувати виконувати роботи, а тому нарахування пені у даному випадку є безпідставним.
В свою чергу представник позивача заперечуючи проти задоволення клопотання представника відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій зазначив, що факт порушення взятих на себе договірних зобов`язань з боку відповідача підтверджується зібраними у справі доказами. Крім того, відповідачем у клопотанні не наведено жодних обґрунтувань та не надано суду належних доказів на підтвердження наявності виключних обставин, які б могли бути підставою для зменшення розміру пені та штрафу (договірної штрафної санкції (компенсаційної виплати)). Не надано і доказів на підтвердження скрутного фінансового становища відповідача адже надані податкові декларації підтверджують наявність доходу.
Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 по справі №911/2269/22, неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.
Суд констатує, що сторонами по справі суду не надані докази щодо власного майнового стану (відомості про фінансові результати господарської діяльності, зокрема, внаслідок виконання Договору, наявність збитків чи прибутків у відповідному періоді, тощо).
Крім цього, суд звертає увагу, що таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 910/14591/21).
Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції діє правило частини 3 статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.
У цих висновках суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.04.2023 у справі № 199/3152/20 (Провадження № 14-224цс21) з посиланням на висновки в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, (провадження № 12-79гс19) (пункт 8.24) та від 28.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, (провадження № 14-623цс18) (пункт 85).
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання (п. 7.10 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 по справі № 911/2269/22).
Позивачем у поданих заявах по суті спору не наведені будь-які обставини, які б надавали суду можливість встановити, які саме результати (в тому числі, фінансові) планував отримати позивач внаслідок виконання відповідачем робіт за Договором, а також не надані будь-які докази, які б свідчили про недосягнення відповідних результатів саме внаслідок прострочення відповідачем свої зобов`язань.
Відповідно до частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Судом встановлено виникнення у позивача права нарахувати неустойку (договірну штрафну санкцію (компенсаційну виплату) та пеню) за порушення відповідачем строку виконання робіт за Договором, і для встановлення наявності такого права позивач не повинен надавати докази понесення збитків.
Разом з тим, за наявності клопотання відповідача про зменшення неустойки, відповідно до вимог статті 551 ЦК України, суд повинен встановити, яким чином співвідносяться розмір неустойки та розмір збитків кредитора, спричинених неналежним виконанням зобов`язання боржником, та чи не є розмір неустойки значно (надмірно) великим у порівнянні з розміром збитків кредитора. Тобто, визначення розміру збитків позивача, як кредитора у спірних правовідносинах, внаслідок прострочення виконання відповідачем зобов`язань за Договором, має значення для справи та підлягає встановленню судом належними засобами доказування в порядку, визначеному ГПК України.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина 3 статті 13 ГПК України).
З урахуванням викладеного, в зв`язку з посиланням відповідача на наявність підстав для зменшення неустойки, процесуальний обов`язок доведення наявності збитків (матеріальних втрат) та їх розміру покладено саме на позивача.
Суд також звертає увагу, що зобов`язання відповідача щодо виконання робіт були виконані частково із порушенням встановленого строку, тому у спірних правовідносинах неустойка виконує не функцію спонукання відповідача до належного виконання зобов`язання за Договором, а саме функцію майнової відповідальності за його порушення (прострочення).
В зв`язку з викладеним, для оцінки співмірності неустойки треба порівняти її розмір не з розміром можливих (потенційних) втрат позивача як кредитора, а з розміром його фактичних втрат (збитків), понесених внаслідок прострочення виконання зобов`язання відповідачем.
При цьому, суд констатує, що позивач в поданих ним заявах по суті спору взагалі не посилається на обставини, які б свідчили про настання будь-яких негативних наслідків (в тому числі, майнових втрат) для нього внаслідок порушення відповідачем строків виконання робіт. Також позивачем не надані докази, які б свідчили про фактичне понесення ним будь-яких майнових втрат внаслідок прострочення виконання зобов`язання відповідачем.
З урахуванням викладеного, враховуючи те, що заперечення позивача щодо доводів відповідача про необхідність зменшення неустойки (штрафу та пені) ґрунтуються лише на твердженні про необхідність компенсації своїх майнових втрат, без наведення обставин щодо спричинення таких втрат та без подання доказів їх фактичного настання, суд вважає недоведеним факт понесення позивачем майнових втрат внаслідок порушення відповідачем строку виконання зобов`язань за Договором.
Водночас, суд звертає увагу, що застосування неустойки як міри відповідальності має здійснюватися із дотриманням принципу розумності, добросовісності та справедливості, а за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення, тому судом має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 по справі № 911/2269/22).
З огляду на судову практику, у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суди, зокрема, беруть до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 22.05.2019 по справі №910/11733/18, постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 по справі №911/2269/22, пункт 142 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 по справі №911/952/22).
Як було встановлено судом, відповідачем надсилався позивачу лист з повідомленнями про наявність обставин, що, за твердженням відповідача, загрожували вчасному та повному виконанню робіт. 
Зазначенні вище обставини свідчить про намагання відповідача здійснювати належне та добросовісне виконання функцій підрядника за укладеним Договором.
Також судом встановлено, що зазначений лист залишений позивачем без відповіді. Доказів протилежного позивач не надав.
При цьому, судом встановлено, що відповідачем не надано доказів наявності обставин, про які йшлося в цьому листі. Разом з тим, відсутність обґрунтованих відповідей позивача на лист відповідача, на думку суду, не дозволяє однозначно як підтвердити, так і спростувати наявність відповідних обставин та можливість їх впливу на строки виконання робіт за Договором, та загалом викликає певні сумніви у добросовісному виконанні позивачем як замовником своїх зобов`язань сприяти підрядникові у виконанні роботи, що передбачено частиною 1 статті 850 ЦК України.
Водночас, сам по собі факт залишення позивачем без відповіді звернень відповідача з посиланням на обставини, які загрожують вчасності виконання робіт, на думку суду, свідчать про те, що порушення строків виконання робіт за Договором, з певною вірогідністю, знаходиться не лише в причинному зв`язку з діями або бездіяльністю відповідача, а є також діями (бездіяльністю) самого позивача.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина 3 статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 по справі №911/952/22).
Враховуючи зазначені вище фактичні обставини справи, встановлені судом, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; поведінку відповідача під час виконання робіт, яка свідчить про вжиття ним заходів для вчасного та повного виконання робіт; відсутність будь-яких доказів настання для позивача негативних наслідків (в тому числі, майнових втрат) внаслідок порушення відповідачем строків виконання робіт, суд вважає, що загальний розмір неустойки (штрафної санкції (компенсаційну виплату) та пені), яка відповідно до Договору підлягає стягненню з відповідача не відповідає принципу розумності, добросовісності та справедливості, а тому підлягає зменшенню судом.
Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2024 по справі №911/952/22).
У зв`язку з викладеним, враховуючи висновок про індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, що виключає формування єдиних (для вирішення спорів про стягнення неустойки) критеріїв та алгоритму визначення підстав для зменшення розміру неустойки та критеріїв для встановлення розміру (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), до якого суд має право її зменшити, суд вбачає підстави щодо можливості зменшення заявленої до стягнення на 50% суму пені до розміру 472 374,00 грн., договірної штрафної санкції (компенсаційна виплата) до розміру 74 466,00 грн.
Саме такий розмір неустойки, на думку суду, відповідає конкретним обставинам справи, встановленим судом, є обґрунтованим, справедливим та таким, що буде слугувати стимулом для відповідача не здійснювати в подальшому порушень договірних зобов`язань (превентивна функція неустойки), а для позивача достатнім для компенсування його очікувань від належного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008).
Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на зазначене, суд, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Аналізуючи судову практику, на яку посилаються сторони, суд зазначає, що кожен правовий висновок Верховного Суду було оцінено на релевантність в аспекті подібності до правовідносин, що склалися між учасниками цього спору і застосовано судом при прийнятті рішення у цій справі, якщо було встановлено подібність правовідносин. Проте, виходячи з завдань господарського судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні спорів, а не доведенні чи роз`ясненні учасникам провадження змісту постанов суду касаційної інстанції, оцінці правильності розуміння ними висновків суду за результатами розгляду касаційної скарги, враховуючи, що судом була надана відповідь на основні аргументи позову та заперечень щодо нього, суд вважає за недоцільне наводити у судовому рішенні аналіз всієї практики касаційних судів, на яку посилалися сторони.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, витрати на оплату судового збору, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача, не враховуючи зменшення розміру штрафних санкцій (зважаючи на те, що відповідні вимоги обґрунтовані, однак, суд скористався правом зменшити розмір штрафних санкцій), в повному обсязі (з урахуванням коефіцієнту 0,8).

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "ПАСТОРАЛЬ" до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна транспортна компанія «ЕТАЛОН» (61060, м. Харків, просп. Льва Ландау, 171; код ЄДРПОУ: 42796803) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІЯ «ПАСТОРАЛЬ» (01024, м. Київ, вул. Туманяна Ованеса, 15-А, приміщення 636; код ЄДРПОУ: 35703673) пеню у розмірі 472 374 (чотириста сімдесят дві тисячі триста сімдесят чотири) грн. 00 коп. та штрафні санкції у розмірі 74 466 (сімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят шість) грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 124 (тринадцять тисяч сто двадцять чотири) грн. 16 коп.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "03" лютого 2026 р. 

Суддя		Т.О. Пономаренко