Справа № 136/2292/25
провадження №3/136/802/25
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
08 грудня 2025 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши матеріали, які надійшли від заступника начальника відділу СВГ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 , громадянина України, працюючого стропальщиком в ТОВ «Торгтехніка», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягався до адміністративної відповідальності, останній раз 11.07.2025 постановою Липовецького районного суду за ст. 122-4, 124 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу, 
за ч.1 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-2, ч.2 ст. 173-8 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
22.11.2025 о 21:30 год., по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 , ображав свою дружину – ОСОБА_2 нецензурною лайкою та різними образливими словами, внаслідок чого було завдано шкоди психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
22.11.2025 о 21:30 год., по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру, а саме: ображав свого пасинка ОСОБА_3 , шарпав за верхній одяг, внаслідок чого було завдано шкоду фізичному здоров`ю потерпілого, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що відповідальність передбачена ч.2 ст. 173-2 КУпАП.
23.11.2025 о 10:43 год., по АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_1 не виконав термінового заборонного припису серія АА №402126 від 22.11.2025, яким йому було заборонено в будь-який спосіб контактувати із потерпілою ОСОБА_2 , який був вчинений стосовно нього строком на 3 доби, чим вчинив адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.2 ст. 173-8 КУпАП.
Відповідно до положень ст.36 КУпАП, оскільки особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), суд вважає за необхідне об`єднати справи в одне провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою провину у вчинені правопорушень передбачених ч.1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП визнав при вищевказаних фактичних обставинах, які ним не оспорюються, щодо обставин адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 173-8 КУпАП, то зазначив, що термінового заборонного припису стосовно нього 22.11.2025 працівниками поліції не було складено, до його відома його не було доведено, а до матеріалів справи його не долучено, тоді як на наступний день 23.11.2025 він повернувся додому аби перевдягатись та їхати на роботу, однак дружина його не впустила додому, тому саме він викликав працівників поліції, отож відсутній склад адміністративного правопорушення, тому просив в даній частині закрити провадження у справі. 
Потерпіла ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що 22.11.2025 між нею із чоловіком виникла сварка, у зв`язку із тим, що останній в її відсутність у них вдома вживав спиртні напої із чужими людьми, в ході цієї сварки він її ображав нецензурними словами, та при цьому були присутні неповнолітні діти, тому вона викликала працівників поліції. Чоловік ночував у літній кухні, а на наступний день повернувся та просив надати можливість перевдягатись аби їхати на роботу, однак вона його не впустила до хати, тому саме він викликав працівників поліції. Термінового заборонного припису при ній не складали та їм із чоловіком не вручали. 
Суд, вислухавши особу, яка притягується до відповідальності та потерпілу, вивчивши та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП, доведена протоколами про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями потерпілих: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та іншими матеріалами, що додані до цих протоколів, які в силу ст. 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення та узгоджуються із поясненнями особи, яка притягується до відповідальності і потерпілої.
При призначенні виду та розміру адміністративного стягнення за ч.1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП, враховується особа порушника, ступінь вини, майновий стан, характер вчиненого правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Дослідивши обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, керуючись законом і правосвідомістю, урахувавши думку потерпілої, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 слід визнати винним у вчиненні вищевказаних адміністративних правопорушень та з урахуванням особи порушника та характеру вчиненого правопорушення накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, в розмірі, що передбачений частиною статті, за якою інкриміновано його діяння в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Вирішуючи питання щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КУпАП, суд виходить з наступного.
За змістом диспозиції ч.2 ст.173-8 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Відповідно до п.16 ч.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства. 
За змістомч.ч.1, 2, 5 ст.25 Закону терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення. Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування)постраждалої особи; 2)заборона на вхід та перебування в місці проживання(перебування)постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати.
Оцінюючи відповідно до вимог ст.252 КУпАП зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що особою, яка складала матеріали про адміністративне правопорушення на підтвердження вини ОСОБА_1 в цій частині надано протокол про адміністративне правопорушення серія ВАД №667621, в якому викладена суть правопорушення, про що зазначено вище; пояснення потерпілої ОСОБА_2 відповідно до яких вона зазначила, що чоловік гупав по вікнах та дверях просив віддати йому речі, на що вона повідомила, що поверне лише при працівниках поліції.
Інші докази в межах висунутого ОСОБА_1 обвинувачення за ч.2 ст.173-8 КУпАп до протоколу не надавались.
У відповідності до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Бочаров проти України (остаточне рішення від 17.06.2011р.) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів.
У своєму рішенні від 10.02.1995р., у справі Алене де Рібермон проти Франції Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
У справах Малофєєва проти Росії (Malofeyevav.Russia, рішення від 30.05.2013р.) та Карелін проти Росії (Karelinv.Russia, рішення від 20.09.2016р.) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
При цьому суд зауважує, що протокол про адміністративне правопорушення сам по собі не є самостійним і беззаперечним доказом вини, а лише фіксує обставини; він потребує підтвердження іншими належними та допустимими доказами (свідчення, відео, тощо) для доведення вини особи в суді.
Судом встановлено, що особою, яка склала матеріали про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-8 КУпАП до справи не додано термінового заборонного припису серія АА №402126 від 22.11.2025, не надано доказів, що його зміст було доведено до відома особи, яка притягується до відповідальності.
Тоді як у судовому засіданні особа, яка притягується до відповідальності категорично заперечував наявність такого документа та доведення його змісту до його відома, що підтвердила потерпіла в судовому засіданні, а іншого не встановлено, тоді як суд не може збирати докази, оскільки таким чином буде перебирати на себе функцію обвинувачення, що є неприпустимим.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-8 КУпАП не доведена, отож в цій частині провадження у справі підлягає до закриття на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст.4 ч.5 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, до спеціального фонду Державного бюджету України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23, 27, 33, 35, 173-2 ч.1, 2, 173-8ч.2, 221, 247, 251, 276, 284 КУпАП, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Об`єднати в одне провадження справи про адміністративні правопорушення №136/2292/25, №136/2293/25 та №136/2294/25, присвоївши справі єдиний унікальний номер №136/2292/25.
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.173-2 КУпАп та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 к., зарахувавши його до спеціального фонду Державного бюджету України.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 173-8 КУпАП, за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до частини першої статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Роз`яснити правопорушнику, що відповідно до положень статті 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
- подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
- витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10-ти днів з дня винесення постанови. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Суддя         Світлана ШПОРТУН