Справа № 344/13714/25 
Провадження № 22-ц/4808/261/26 
Головуючий у 1 інстанції ГРИНЬКІВ Д. В. 
Суддя-доповідач Девляшевський В.А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року   м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,
суддів:    Василишин Л.В., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду в складі судді Гриньків Д.В., ухвалене 04 грудня 2025 року в м. Івано-Франківську, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У серпні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 27.01.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір №4004497, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн на умовах, погоджених сторонами. Кредитодавець умови договору виконав та перерахував 20 000,00 грн на платіжну картку позичальника, вказану ним при заповненні анкетних даних.
23 лютого 2022 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем було укладено договір відступлення права вимоги №81-МЛ. Відповідно до його умов до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка, за підрахунками позивача, становить 44 355,57 грн, у тому числі: 17 417,00 грн — основна сума боргу за кредитом; 24 938,57 грн — нараховані відсотки; 2000,00 грн — комісія.
У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути із відповідача вказану суму заборгованості.

Рішенням Тисменицького районного суду від 05 грудня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТО «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 4004497 від 27.09.2021 року, в сумі: 44 355,57 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту – 17 417,00 грн, заборгованість за сумою відсотків– 24 938,57 грн, заборгованість за комісією – 2 000,00 грн. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та 3 000,00 грн – витрат на професійну правничу допомогу.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з неї на користь позивача 17 417,00 грн тіла кредиту та 8 763,84 грн відсотків, в решті позовних вимог відмовити.
Вказує, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості у розмірі 44 355,57 грн станом на дату звернення до суду, де б містилась інформація щодо розміру тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості це - відображення односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, відтак не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог. Натомість ТОВ «ФК «Кредит Капітал» не надано суду первинних бухгалтерських документів.
Вважає, що сума заборгованості по відсотках у розмірі 24 938,57 грн за кредитним договором нарахована з порушенням вимог закону, оскільки відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право стягнути заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до умов кредитного договору строк користування кредитними коштами становить 30 днів, процентна ставка 1,25%, а тому сума процентів за користування кредитом повинна становити 8 763,84 грн, а не 24 938,57 грн, які розраховані позивачем. Встановлення розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання є несправедливим у розумінні статті 18 Закону «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності.
Також посилається на необґрунтованість позовних вимог щодо стягнення комісії у розмірі 2000,00 грн, оскільки в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.
Крім того, на думку скаржника, недоведеними є витрати на правову допомогу, оскільки позивачем не було додано належного розрахунку та квитанції про оплату послуг за надання правничої допомоги. Важає, що розмір правової допомоги на суму 7 000,00 грн є завищеним, неспівмірним зі складністю справи. Більше того, позивачем не було надано детального опису робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат. При цьому зазначена справа є малозначною, судова практика в цій категорії є сталою, а тому загальна вартість витрат є завищеною.

Правом на подання відзиву позивач не скористався.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду вказаним вимогам відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 27.09.2021 року ОСОБА_2 уклала з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 4004497 в електронній формі. При цьому відповідач визнає позов в частині стягнення тіла кредиту в сумі 17417 грн, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Окрім цього, суд врахував, що 27.10.2021 року відповідачем здійснено пролонгацію строку кредитування на пільгових умовах, у порядку визначеному п. 2.3.1.1 договору, на строк 7 днів, в які застосовувалася процентна ставка 1,25% від залишку тіла кредиту, в подальшому було здійснено пролонгацію на стандартних умовах на строк 19 днів в порядку, передбаченому п. 2.3.1.2. договору, згідно якої протягом перших 12 днів кредитор нараховував відсотки, передбачені п. 1.6 договору в розмірі 5% від залишку кредиту протягом наступних семи днів – за ставкою 1% від суми залишку тіла кредиту. 22.11.2021 року відповідачем здійснено пролонгацію строку кредитування на пільгових умовах на строк 15 днів із застосовуванням зниженої процентної ставки 0,01%), та після цього пролонгація здійснювалась на стандартних умовах протягом 41 дня, тобто до 17.01.2022 року за ставкою 1% від залишку тіла кредиту. Тому загальний строк кредитування становив 112 днів. Також суд вважав обґрунтованим здійснений банком розрахунок заборгованосі.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач уклав договір про споживчий кредит №4004497 від 27.09.2021 (далі – кредитний договір) із ТОВ «Мілоан» шляхом використання одноразового електронного ідентифікатора L50748. Грошові кошти в сумі 20 000,0 грн перераховані на банківську платіжну картку відповідача. Кредит надано загальним строком на 30 днів. При цьому, відповідно до п.1.4 договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в дату платежу 27.10.2021 року (а.с.16-20). Загальні витрати позичальника за весь строк кредитування – 9500 грн. (п.1.5 договору). Комісія за надання кредиту – 2000 грн, яка нараховується за ставкою 7% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1. договору). Пунктом 1.5.2. договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка 5%. Тип процентної: фіксована (п. 1.6, п. 1.7 Договору). 
Графік платежів за кредитним договором визначено додатком № 1 до кредитного договору, який включає період з 27.09.2021 до 27.10.2021 зі сплатою тіла кредиту в розмірі 20 000,00 грн, процентів в розмірі 7500,00 грн та комісії в розмірі 2 000,00 грн на загальну суму 29 500,00 грн.
Згідно договору про відступлення прави вимоги №81-МЛ від 23 лютого 2022 року ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права вимоги в розмірі портфеля заборгованості.
Акт приймання-передачі реєстру боржників від 23 лютого 2022 року до договору відступлення прав вимоги, відповідно до якого кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників у кількості 3718 боржників, був підписаний ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
За умовами договору факторингу позивач набув право вимоги, серед інших, до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 4004497від 27.09.2021 року на суму заборгованості 44355,57 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 81-МЛ від 23.02.2022 року (а.с.25зв-29, 34).
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення, яка надана позивачем, починаючи з 28.09.2021 позичальнику щоденно нараховувалися проценти згідно з встановленою у кредитному договорі ставкою в розмірі 250,0 грн (1,25% від фактичного залишку кредиту). 27.10.2021 позичальником внесено перший платіж в розмірі 1000,00 грн на погашення комісії, 1900,00 грн процентів та 1000,00 грн тіла кредиту. Впродовж періоду з 28.10.2021 до 03.11.2021, враховуючи частково сплачену суму за тілом кредиту, ОСОБА_2 нараховано проценти за ставкою пільгового періоду в розмірі 1,25% по 237,50 грн щоденно. З 04.11.2021 по 15.11.2021 проценти нараховувались за стандартною ставкою 5,00% в розмірі по 950 грн. 
22 листопада 2021 позичальником вдруге сплачено комісію в сумі 100,00 грн та внесено 1583,00 грн коштів в рахунок повернення тіла кредиту та частково сплачено нараховані проценти в сумі 1721,00 грн. Таким чином, у період часу з 16.11.2021 по 22.11.2021 року та з 08.12.2021 по 17.01.2022 року позичальнику було нараховано проценти за ставкою пільгового періоду в розмірі 174,17 грн щоденно або 1,25% від залишку неповерненого тіла кредиту. Інших коштів, окрім зазначених вище, позичальник не вносив. 
Відтак, із отриманих 20 000,0 грн кредитних коштів позичальником не повернуто 17 417,00 грн. Прострочена заборгованість за нарахованими процентами складає 24 938,57 грн, а також борг за одноразовою комісією в сумі 2000,0 грн (а.с. 25). 
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).
Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №4004497 від 27.09.2021, в якому були погоджені сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк та порядок повернення коштів, умовами договору було передбачено оплату комісії за надання кредиту.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За умовами п. 1.3. кредитного договору сторони погодили строк кредитування 30 днів з 27.09.2021 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.10.2021.
Проценти за користування кредитом 7500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2 договору). Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.3).
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК«Кредит-Капітал» просило стягнути нараховані проценти, які розраховані станом на 17.01.2022 року.
Положеннями п. 2.3.1.1 договору сторони визначили пролонгацію на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.Ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом, Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Встановлено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10 % від суми поточного залишку кредиту. 
В разі продовження строку кредитування відповідно до п.2.3. кредитного договору, позичальник доручає кредитодавцю самостійно оновити графік платежів/скласти його у новій редакції та розмістити дані оновленого графіка в особистому кабінеті позичальника (Додаток № 1 договору).
Пунктом 2.3.1.2 договору встановлено пролонгацію на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Відповідно до пунктів 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого пунктом 1.4, а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування.
У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування, визначеного згідно з пунктами 1.3 та 2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 Договору (пункти 2.4.2 Договорів).
Як установлено, станом на 27.10.2021 кредит не було повернуто, відповідач продовжив користуватись кредитними коштами, а також вносив платежі на погашення кредиту 27.10.2021 та 22.11.2021.
Тому, з урахуванням часткових оплат відповідачем частини тіла кредиту, процентів та комісії за пролонгацію, що підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення, відбувалась пролонгація строку кредитування на пільгових умовах, як передбачено пунктом 2.3.1.1 Договору.
Водночас, за відсутності доказів повернення відповідачем кредитних коштів та обумовленої суми відсотків за користування кредитом до 22.11.2021 року, тобто після здійснення ним останньої часткової оплати за кредити, відбулося продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, що свідчить про пролонгацію строку кредитування на стандартних умовах, як передбачено пунктом 2.3.1.2 Договору.
Відтак, з урахуванням умов договору щодо строку кредитування (30 днів по кожному Договору), пільгової пролонгації (3/7/15 днів після здійснення відповідачем часткових оплат тіла кредиту, процентів по кредиту та оплати комісії за пролонгацію) та наступної пролонгації на стандартних умовах (41 день), яка наступає на підставі п.2.3.1.2 договору, можна визначити граничний термін користування кредитними грошима. 
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» вправі вимагати від відповідача сплати заборгованості за користування кредитом по кредитному договору №4004497 від 27.09.2021, яка нарахована первісним кредитором ТОВ «Мілоан», в межах дії договору з урахуванням усіх пролонгацій, оскільки розрахунок боргу не перевищує суму заборгованості, яка була нарахована в межах договору з урахуванням умов щодо граничного строку договору.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що кредитним договором передбачено одноразову сплату комісії за надання кредиту у розмірі 2 000 грн, яка відповідачем у повному обсязі не була сплачена. При цьому приписи Цивільного кодексу України та Закону України «Про споживче кредитування» не містять прямої заборони або вказівки на недійсність умови кредитного договору щодо встановлення такої комісії. За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку, що умова договору про сплату комісії за надання кредиту відповідає вимогам законодавства, є чинною та підлягає застосуванню, а сума комісії — стягненню з відповідача.
Стосовно доводів апеляційної скарги колегія щодо не співмірності витрат на правову допомогу колегія суддів дійшла такого висновку. 
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав належні докази: договір про надання правової допомоги №0605 від 06.05.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал" та адвокатським об`єднанням «Апологет» (а.с.37); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2093, виданого 29.09.2012 року на ім`я Усенко Михайло Ігорович (а.с.36); ордер серії ВС №1370094 на надання правничої допомоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал" у судах загальною юрисдикції адвокатом Усенко Михайлом Ігоровичем, виданий АО «Апологет» (а.с.37зв); акт наданих послуг №2310 від 23.06.2025 року, згідно якого виконавчем АО «Апологет» надано клієнту ТО «ФК «Кредит Капітал" послуги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги №0605 від 06.05.2025 року щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 4004497 від 27.09.2021 року. Сума наданих послуг 7000 грн (а.с.38).; детальний опис наданих послуг до акту №2310 від 23.06.2025 року (а.с.38зв).
З урахуванням характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи, принципів співмірності й розумності судових витрат, а також конкретних обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу з 7 000 грн до 3 000 грн. Колегія суддів із такими висновками погоджується, а доводи апелянта про завищений розмір судових витрат вважає безпідставними, оскільки заявлені витрати вже були зменшені судом до розумного та співмірного розміру.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.
Керуючись статтями 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тисменицького районного суду від 04 грудня 2025 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий        В.А. Девляшевський
Судді:          Л.В. Василишин
Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови складено 22 січня 2026 року.