ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/4872/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 р. (суддя Сліпець Н.Є) в адміністративній справі №160/4872/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, яка виразилась у невиплаті їй за період з 01 січня 2016 р. по 28 лютого 2018 р. індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, із визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців - січень 2008 року;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області зарахувати та виплатити їй за період з 01 січня 2016 р. по 28 лютого 2018 р. індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, із одночасною компенсацією сум податку доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 та із урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у період проходження ОСОБА_1 служби у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області у період з 01 січня 2016 р. по 28 лютого 2018 р. їй не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2008 року. 

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. 
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області із посиланням на порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що грошове забезпечення є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі його розмір відомий особі, яка його отримує. Відлік строку звернення ОСОБА_1 до суду із вимогою щодо виплати їй індексації розпочався з наступного дня після набрання чинності Закону № 2352-ІХ, із урахуванням пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України, однак до суду позивачка звернулася із пропуском строку. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції не надходив. 
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 проходила службу у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області, до якого звернулася із заявою щодо нарахування та виплати їй індексації грошового забезпечення із визначенням базового місяця - січень 2008 року. Листом №49 01-10204/49 09 від 01 листопада 2024 р. відповідач надав копії довідок про нараховане грошове забезпечення позивачки, згідно яких в період з 01 січня 2016 р. по 28 лютого 2018 р. включно індексація грошового забезпечення їй не нараховувалась та не виплачувалась.
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом.
Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що січень 2008 р. є місяцем підвищення доходу, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення до 28 лютого 2018 р. включно.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відносно доводів апеляційної скарги про порушення позивачкою строку звернення до суду слід зазначити наступне.
Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частина 2 статті 233 КЗпП України в редакції до липня 2022 р. передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці, працівник може звернутися до суду із позовом про стягнення належної йому заробітної плати, без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01 липня 2022 р. № 2352-IX внесено зміни до статті 233 КЗпП України, які набули чинності з 19 липня 2022 р. Нова редакція вказаної статті більше не передбачає звернення до суду із позовом про стягнення заробітної плати, без обмеження будь-яким строком. 
Верховним Судом в постанові від 21 березня 2025 р. у справі №460/21394/23 із посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11 липня 2024 р. у справі №990/156/23 вказано, що правовідносини, які мали місце у період до 19 липня 2022 р., підлягають правовому регулюванню згідно із положеннями статті 233 КЗпП України у попередній редакції, а у період з 19 липня 2022 р. згідно норми статті 233 КЗпП України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». 
Тобто, до позовних вимог ОСОБА_1 про нарахування та виплати їй індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 р. по 28 лютого 2018 р., строк звернення до суду не застосовується.
В межах доводів апеляційної скарги підстави для скасування оскарженого рішення суду та залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України - відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 р. в адміністративній справі №160/4872/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 14 січня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя О.О. Круговий 

суддя Н.І. Малиш