КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Справа № 939/2911/25
№ 33/824/5741/2025

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ 

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Павла Ярославовича на постанову судді Бородянського районного суду Київської області Стасенко Г.В. від 30 жовтня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП ст. 124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 464026 від 24 вересня 2025 року, ОСОБА_1 24 вересня 2025 року о 16 год. 45 хв. в с. Микуличі, траса МО7 39 км 500 м, керував автомобілем Ford F150, д.н. НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, а саме не отримував його, при цьому порушення вчинено повторно протягом року (постанова серії ЕНА4585732 від 26.04.2025 року) чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 464055 від 24 вересня 2025 року, ОСОБА_1 24 вересня 2025 року о 16 год. 45 хв. в с. Микуличі, траса МО7 39 км 500 м, керував автомобілем Ford F150, д.н. НОМЕР_1 , з причіпом, д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3б, 12.1 і 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.
Постановою судді Бородянського районного суду Київської області від 30 жовтня 2025 року визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Визнано ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Не погоджуючись з такою постановою суду, захисник ОСОБА_1 - адвокат Поліщук П.Я. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частини постанови застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років.
Зазначає, що суд першої інстанції не досліджував, а матеріали справи не містять постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП. Суд керувався виключно даними адміністративної практики, безпосереднє дослідження доказів попереднього притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП судом першої інстанції не здійснювалося.
Неможливість отримання посвідчення водія та необхідність керування транспортним засобом без права керування обумовлена станом крайньої необхідності, що виник у зв`язку із залученням ОСОБА_1 до служби в Збройних Силах України для відсічі збройної агресії російської федерації. Несучи службу в Збройних Силах України ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно отримати право на керування транспортними засобами.
Суд першої інстанції не встановив ступінь вини ОСОБА_1 , обставини, які пом'якшують його відповідальність, причини порушення. Відтак, судом не в повній мірі дотримано вимоги ст.ст. 23,30,33 КУпАП.
Судом було встановлено, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, а відтак суд не вправі був застосовувати позбавлення права керування транспортними засобами до особи, яка взагалі його не мала.
Також в апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин, оскільки постанова винесене за відсутності ОСОБА_1 , повний текст постанови вручено 07 листопада 2025 року засобами поштового зв'язку.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Поліщук П.Я. підтримали доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення ОСОБА_1 та його захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 30 жовтня 2025 року, ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був.
Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію постанови ОСОБА_1 отримав 07 листопада 2025 року.
З апеляційною скаргою захисник звернувся 17 листопада 2025 року, тобто протягом 10 днів з дня отримання копії повного тексту постанови.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідальність за ст.124 КУпАП настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Згідно з п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до п.12.1 вказаних Правил під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до п. 13.1 Правил дорожнього руху водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Згідно з п.1.10 ПДР України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон направо керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Пунктом 2.1 (а) Правил передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частинами 1, 2, 5 статті 126 КУпАП визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Таким чином, частина 5 статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч.2 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч.3 ст.126 КУпАП), керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч.4 ст.126 КУпАП).
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у таких формах:
керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»);
керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортам засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керуванні таким транспортним засобом;
керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Так, відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;
керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
	
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 464026 від 24 вересня 2025 року, ОСОБА_1 24 вересня 2025 року о 16 год. 45 хв. в с. Микуличі, траса МО7 39 км 500 м, керував автомобілем Ford F150, д.н. НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, а саме не отримував його, при цьому порушення вчинено повторно протягом року (постанова серії ЕНА4585732 від 26.04.2025 року) чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 464055 від 24 вересня 2025 року, ОСОБА_1 24 вересня 2025 року о 16 год. 45 хв. в с. Микуличі, траса МО7 39 км 500 м, керував автомобілем Ford F150, д.н. НОМЕР_1 , з причіпом, д.н.з. НОМЕР_2 , при цьому не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Volt», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3б, 12.1 і 13.1 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена за ст. 124 КУпАП.
Постанова суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не оскаржується, доводів щодо помилковості висновку суду в цій частині апеляційна скарга не містить.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги стосовно притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, суд виходить з наступного.
Складаючи відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 464026 від 24 вересня 2025 року, ОСОБА_1 24 вересня 2025 року о 16 год. 45 хв. в с. Микуличі, траса МО7 39 км 500 м, керував автомобілем Ford F150, д.н. НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, а саме не отримував його, при цьому порушення вчинено повторно протягом року (постанова серії ЕНА4585732 від 26.04.2025 року) чим порушив п.2.1.а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст. 126 КУпАП.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 24 вересня 2025 року серії ЕПР1 № 464026;
копією адмінпостанови БДР, в якій зазначено що відносно ОСОБА_1 була складена постанова ЕНА №4585732 від 26 квітня 2025 року, за ч. 2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким т/з).
Оскільки ОСОБА_1 24 вересня 2025 року керував автомобілем Ford F150, д.н. НОМЕР_1 без посвідчення водія відповідної категорії, а саме не отримував його, при цьому порушення вчинено повторно протягом року (постанова серії ЕНА4585732 від 26.04.2025 року), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.126 КУпАП.
З огляду на наявні у справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.1а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, апеляційний суд відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявна адмінпостанова БДР, в якій зазначено що відносно ОСОБА_1 була складена постанова ЕНА №4585732 від 26 квітня 2025 року, за ч. 2 ст. 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким т/з).
Диспозиція ч. 2 ст. 126 КУпАП прямо передбачає наступний склад адміністративного правопорушення: «керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом». За таких умов суб`єктом такого правопорушення є особа, яка на час здійснення керування транспортним засобом вже не має або ніколи не мала права на таке керування.
Чинне адміністративне законодавство розрізняє таких суб`єктів, як осіб, які здійснюють керування транспортним засобом та водія транспортного засобу. Відмінність вказаних суб`єктів полягає в тому, що водій транспортного засобу - це особа, яка здійснює керування таким транспортним засобом на законних підставах, оскільки набула у встановленому законом порядку право керування транспортним засобом. На відміну від водія, суб`єкт, передбачений ч. 2 ст. 126 КУпАП, - це особа, яка не має (не набувала) права керування транспортним засобом у встановленому законом порядку. В даному випадку ч. 2 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка врегульовує відповідальність особи, яка здійснює керування транспортним засобом, не отримавши на це відповідного права.
Частина 5 ст. 126 КУпАП є спеціальною нормою, яка передбачає відповідальність особи, яка не має права керування транспортним засобом, однак, здійснює таке керування повторно, протягом року. При цьому санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП встановлює обов`язкове додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк від 5 до 7 років.
Зважаючи на вищевикладене, особа, яка не має права на керування транспортними засобами, однак повторно протягом року вчинила правопорушення у вигляді такого керування, є суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і до такої особи в обов`язковому порядку застосовується накладення стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником так і іншими особами.
В той же час, як випливає з положень ч. 2 ст. 30 КУпАП, позбавлення права керування транспортними засобами застосовується за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або за систематичне порушення порядку користування цим правом.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Накладене на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортним засобом, на думку апеляційного суду, відповідає меті адміністративного стягнення, визначеній у ст.23 КУпАП, тобто для виховання особи, яка вчинила адміністративне стягнення, та положенням ст.ст. 33-36 КУпАП щодо правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення та застосоване в межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Суд першої інстанції обгрунтовано врахував безальтернативність санкції вказаної статті в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, а санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає лише один альтернативний вид стягнення - оплатне вилучення транспортного засобу.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які б могли стати підставою для скасування постанови суду першої інстанції чи її зміни, апеляційним судом не встановлено. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.1а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції в оскаржуваній частині- без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Бородянського районного суду Київської області від 30 жовтня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Поліщука Павла Ярославовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 30 жовтня 2025 року в частині визнання  ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду В.В. Саліхов