ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/3627/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Присяжнюка О.О. 
при секретарі судового засідання Божко Є.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" (01103, м. Київ, вул. Верхогляда Андрія, буд. 9, кв. 194) 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" (61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 76г, корп. 2) 	
про 	розірвання договору та стягнення коштів 	
за участю представників:
позивача - Осколкова І.Л. (ордер серія АА № 1643501 від 06.11.2025),
відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгпостач-Плюс", в якій просить суд:
1. Розірвати Договір поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГПОСТАЧ-ПЛЮС» (ідентифікаційний код: 45258955; юридична адреса: Україна, 61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 76г, корпус 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛАЙ ІТ» (ідентифікаційний код: 32655785; юридична адреса: Україна, 01103, місто Київ, вул. Верхогляда Андрія, будинок 9, квартира 194).
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГПОСТАЧ-ПЛЮС» (ідентифікаційний код: 45258955; юридична адреса: Україна, 61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 76г, корпус 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЛАЙ ІТ» (ідентифікаційний код: 32655785; юридична адреса: Україна, 01103, місто Київ, вул. Верхогляда Андрія, будинок 9, квартира 194) суму заборгованості за договором поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 в розмірі 21 240 000,00 грн, з них: основного боргу у розмірі 17 700 000,00 грн та штрафу у розмірі 20 % - З 540 000,00 грн.
3. Стягнути з Відповідача на користь Позивача судові витрати.
Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов Договору поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 року щодо здійснення поставки товару у строк, встановлений договором.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.10.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" (вх.№ 3627/25) залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: надання належних доказів, які підтверджують повноваження особи, яка підписала позовну заяву; уточнення найменування відповідача; зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; надання доказів сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.
20.10.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№ 24332/25), в якій позивач надав докази, що підтверджують повноваження особи, яка підписала позовну заяву, а саме наказ про призначення директора Юрія Фрейшмідт та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, уточнив найменування відповідача, яке правильно зазначається як Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГПОСТАЧ ПЛЮС», зазначив інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових та електронних доказів, копії яких додаються до заяви, та надав докази сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3627/25. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання 11 листопада 2025 року об 11:30.
У підготовчому засіданні 11.11.2025 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу підготовчого засідання, про відкладення підготовчого засідання на 16.12.2025 на 11:30.
В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне підготовче засідання ухвалами від 11.11.2025.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.12.2025 постановлено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 07 січня 2026 року о 12:00.
У підготовчому засіданні 07.01.2026 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу підготовчого засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.01.2026 на 11:30.
В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 07.01.2026.
У судовому засіданні 20.01.2026 постановлено ухвалу, яку внесено до протоколу підготовчого засідання, про перерву в судовому засіданні до 04.02.2026 до 12:00.
В порядку ст. 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені про наступне судове засідання ухвалами від 20.01.2026.
04.02.2026 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" через систему "Електронний суд" надійшла заява (вх.№ 2818/26), в якій Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЛАЙ ІТ» відмовляється від позовної вимоги щодо розірвання Договору поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГПОСТАЧ ПЛЮС» (ідентифікаційний код: 45258955; юридична адреса: Україна, 61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 76г, корпус 2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛАЙ ІТ» (ідентифікаційний код: 32655785; юридична адреса: Україна, 01103, місто Київ, вул. Верхогляда Андрія, будинок 9, квартира 194).
У судовому засіданні 04.02.2026 представник позивача підтримав заяву про відмову від позовної вимоги про розірвання договору, а також просив задовольнити позовну вимогу про стягнення з відповідача суми основного боргу та штрафу, судові витрати покласти на відповідача. 
Відповідач у судове засідання, призначене на 04.02.2026 о 12:00, свого повноважного представника не направив. 
Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Копії ухвал суду направлялись Товариству з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену у позовній заяві, що кореспондується із даними, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та повернулись до суду без вручення з довідками пошти «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 22.10.2024 у справі №910/18480/20 дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДРПОУ прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №904/9904/17, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 30.03.2023 у справі №910/2654/22.
Беручи до уваги конкретні обставини справи, вимоги процесуального законодавства та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку - суду (аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, у постановах Верховного Суду від 14.06.2024 у справі №910/8002/23, від 11.06.2024 у справі №922/1988/23).
Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про розгляд справи; відповідач визнається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.
Разом з цим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" наданими відповідачу процесуальними правами не скористалося; у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позовну заяву до суду не подало.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.
У судовому засіданні 04.02.2026 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши заяву позивача про відмову від позовної вимоги про розірвання Договору поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 року, суд встановив наступне.
Частиною 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до частини 1 статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Як вбачається із вищезазначених норм, вказане право позивача може бути реалізоване ним на будь-якій стадії судового процесу та є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача чи волі інших сторін у справі.
Заяву про відмову від позовної вимоги підписано представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛАЙ ІТ" Осколковим І.Л., який діє на підставі ордеру серія АА № 1643501 від 06.11.2025, за яким договором про надання правничої допомоги повноваження адвоката не обмежуються.
Оскільки заяву про відмову від позовної вимоги про розірвання Договору поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 року подано уповноваженою особою та враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази порушення прав відповідною завою будь-яких осіб, оскільки відповідна заява позивача є формою реалізації принципу диспозитивності господарського судочинства, передбаченого статтею 14 ГПК України, суд доходить висновку про її задоволення.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.
Одночасно суд роз`яснює позивачу правові наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі, передбачені частиною третьою статті 231 ГПК України, якими є недопущення повторного звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" як Постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛАЙ ІТ» як Покупцем (Замовником) укладено Договір поставки № 05-03.2025 (далі - Договір), відповідно до розділу 1 якого Постачальник зобов`язується поставити й передати у власність Покупця: Квадрокоптер DJI Mavic 3Т Thermal у кількості 100 (сто) штук, а Покупець - прийняти й оплатити продукцію в асортименті (далі - Товар).
Згідно з п. 2.1 Договору ціна за одиницю товару складає 177 000,00 грн без ПДВ (Сто сімдесят сім тисяч гривень 00 копійок) без ПДВ. Загальна вартість товару, що продається за цим договором, становить 17 700 000, 00 грн без ПДВ (Сімнадцять мільйонів сімсот тисяч гривень 00 копійок) без ПДВ.
Пунктом 2.2 Договору визначено, що Покупець здійснює оплату товару на умовах 100% попередньої оплати згідно рахунку, на оплату протягом 3(х) днів після підписання договору. Оплата вартості Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Постачальника.
Відповідно до п. 3.1 (2.1) Договору постачання товару здійснюється після повної попередньої оплати (100% від вартості замовлення) на рахунок Постачальника. Товар буде відвантажено покупцю до 25 березня 2025 року.
Згідно з п. 7.1 Договору при невиконанні або неналежному виконанні Сторонами прийнятих на себе зобов`язань вони несуть відповідальність згідно до діючого законодавства України. 
Окрім того, згідно з п. 7.2 Договору при порушенні строків поставки Товару Постачальник сплачує Покупцеві неустойку у вигляді пені, у розмірі 0,5% від вартості недопоставленого вчасно Товару, за кожний день прострочення. А за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 20% відсотків непоставленого товару.
За умовами п. 9.4 Договору даний Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами й діє до 31 грудня 2025 року, але в кожному разі до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.
Договір підписано електронними підписами директора позивача та директора відповідача у сервісі Вчасно. 
Крім того, сторонами підписано електронними підписами рахунок на оплату по замовленню №516 від 10 березня 2025 року на суму 17 700 000,00 грн.
На виконання умов Договору Покупцем було здійснено оплату товару на умовах 100% попередньої оплати згідно рахунку на оплату, що підтверджується платіжними інструкціями:
- платіжною інструкцією № 318 від 10.03.2025, згідно якої Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника здійснено оплату в розмірі 5 000 000,00 (п`ять мільйонів гривень 00 копійок), призначення платежу: оплата згідно рахунку на оплату по замовленню № 516 від 10.03.2025;
- платіжною інструкцією № 320 від 12.03.2025, згідно якої Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника здійснено оплату в розмірі 8 800 000,00 (вісім мільйонів вісімсот тисяч гривень 00 копійок), призначення платежу: оплата згідно рахунку на оплату по замовленню № 516 від 10.03.2025;
- платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 1 від 13.03.2025, згідно якої Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника здійснено оплату в розмірі 3 900 000,00 (три мільйона дев`ятсот тисяч гривень 00 копійок), призначення платежу: Оплата за квадрокоптер DJI Mavic 3Т зг.pax.№ 516 від 10 березня 2025 р.
Позивач повідомляє, що станом на дату подання позовної заяви поставка товару не була виконана.
19 серпня 2025 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу вих. № 19/08/25-1, згідно якої позивач вимагає від відповідача протягом 7 (Семи) діб з моменту отримання даної вимоги повернути отриману попередню оплату у сумі 17 700 000,00 (Сімнадцять мільйонів сімсот тисяч грн. нуль коп.) за товар, який не був поставлений в обумовлений термін.
Однак, як зазначає позивач, дана вимога повернена позивачу у зв`язку із неотриманням відповідачем поштового відправлення.
Внаслідок порушення відповідачем строків поставки товару позивачем на підставі п. 7.2 Договору нараховано штраф у розмірі 20% непоставленого товару, що становить 3 540 000,00 грн.
У зв`язку з невиконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо поставки оплаченого товару у визначений Договором строк, позивач звернувсая до суду з позовом про стягнення з відповідача сплаченої суми попередньої оплати, а також передбаченого пунктом 7.2. Договору штрафу у розмірі 20% непоставленого товару за прострочення понад тридцять днів.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.
Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України).
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 205 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).
Частиною 2 та ч. 3 ст. 6 та ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено право сторін врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Судом встановлено, що 10.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" як Постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЛАЙ ІТ» як Покупцем (Замовником) укладено Договір поставки № 05-03.2025, відповідно умов якого відповідач зобов`язався поставити й передати у власність позивача товар, а позивач - прийняти й оплатити продукцію в асортименті.
Відповідно до частин 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.
Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За умовами статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 2.2 Договору сторони визначили, що Покупець здійснює оплату товару на умовах 100% попередньої оплати згідно рахунку, на оплату протягом 3(х) днів після підписання договору. Оплата вартості Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Постачальника.
Крім того, у розділі 3 Договору "Порядок передачі товару" сторони закріпили, що товар буде відвантажено Покупцю до 25 березня 2025 року.
Матеріалами справи підтверджується факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань в частині здійснення оплати товару на умовах 100% попередньої оплати згідно рахунку протягом 3 днів після підписання договору за платіжними інструкціями № 318 від 10.03.2025 на суму 5 000 000,00 грн, № 320 від 12.03.2025 на суму 8 800 000,00 грн, № 1 від 13.03.2025 на суму 3 900 000,00 грн.
Разом з тим, доказів виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару в узгоджений сторонами у Договорі поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 строк матеріали справи не містять.
За приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, яка встановлює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
З аналізу статті 1212 Цивільного кодексу України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов`язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
При цьому Верховний Суд неодноразово зазначав, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення ст. 1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18).
Зі змісту наведених вище положень убачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.09.2020 у справі №918/631/19 зазначено, що виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18).
Відповідно до частини 1 статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем було перераховано на рахунок відповідача кошти на виконання умов укладеного між ними правочину, у загальному розмірі 17 700 000,00 грн. Проте, як встановлено судом раніше, товар на загальну суму 17 700 000,00 грн поставлено не було.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" умов Договору поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 в частині здійснення постачання товару, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення на користь позивача суми боргу в розмірі 17 700 000,00 грн є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимоги про стягнення штрафу у розмірі З 540 000,00 грн судом встановлено наступне. 
За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).
Згідно з п. 7.2 Договору при порушенні строків поставки Товару Постачальник сплачує Покупцеві неустойку у вигляді пені, у розмірі 0,5% від вартості недопоставленого вчасно Товару, за кожний день прострочення. А за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 20% відсотків непоставленого товару.
Як вже встановлено судом, відповідачем допущено порушення умов Договору поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 в частині здійснення постачання товару у погоджений сторонами строк.
Перевіривши розрахунки позивача щодо нарахування штрафу, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, відповідність вимогам чинного законодавства та умовам договору, а також арифметичну вірність.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" штрафу в розмірі 3 540 000,00 грн підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).
Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №922/3627/25 в частині позовної вимоги про розірвання Договору поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ", на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України та задоволення решти позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 126, 129, 191, 231, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" (вх.№ 2818/26 від 04.02.2026) - задовольнити.
Прийняти відмову позивача від позовної вимоги про розірвання Договору поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" (61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 76г, корп. 2, код ЄДРПОУ 45258955) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" (01103, м. Київ, вул. Верхогляда Андрія, буд. 9, кв. 194, код ЄДРПОУ 32655785).
Закрити провадження у справі №922/3627/25 в частині позовної вимоги про розірвання Договору поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" (61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 76г, корп. 2, код ЄДРПОУ 45258955) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" (01103, м. Київ, вул. Верхогляда Андрія, буд. 9, кв. 194, код ЄДРПОУ 32655785), на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Решту позовних вимог - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" (61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 76г, корп. 2, код ЄДРПОУ 45258955) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" (01103, м. Київ, вул. Верхогляда Андрія, буд. 9, кв. 194, код ЄДРПОУ 32655785) суму заборгованості за Договором поставки № 05-03.2025 від 10.03.2025 в розмірі 21 240 000,00 грн (з яких 17 700 000,00 грн - основний борг, З 540 000,00 грн - штраф у розмірі 20%), а також судовий збір у розмірі 318 600,00 грн.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Флай ІТ" (01103, м. Київ, вул. Верхогляда Андрія, буд. 9, кв. 194, код ЄДРПОУ 32655785).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгпостач Плюс" (61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, буд. 76г, корп. 2, код ЄДРПОУ 45258955).

Повне рішення складено "06" лютого 2026 р. 

Суддя		О.О. Присяжнюк