ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року		Справа № 380/9867/24 пров. № А/857/13026/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Онишкевича Т.В.
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року (суддя Желік О.М., м.Львів), -
ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року Головне управління ДПС у Львівській області (далі – Головне управління) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просило стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету податковий борг у сумі 209577,60 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В апеляційній скарзі вказує, що всі податкові повідомлення-рішення, на які посилається позивач, не були надіслані на адресу ОСОБА_1 і, відповідно, не були ним отримані, що свідчить про відсутність підстав для виникнення податкового боргу.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду законними та обґрунтованими, просить залишити його без змін, а апеляційну скарги - без задоволення.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами. 
Щодо клопотання скаржника про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №380/14216/25 про зобов`язання Головного управління здійснити перерахунок податкового боргу ОСОБА_2 та здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника; зарахувати сплачений 29.08.2021 земельний податок в сумі 54 523,64 грн, в погашення податкового боргу з земельного податку в сумі 54 523,64 грн, нарахованого згідно з податковим повiдомленням-рiшенням № 1867618-5706-1311 вiд 14.04.2020; зарахувати стягнутий 15.11.2023 Галицьким ВДВС у місті Львові податковий борг в сумі 56 375,40 грн., в погашення податкового боргу з земельного податку у сумі 54 526,64 грн, нарахованого згідно з податковим повідомленням-рішенням № 1854261-2412-1328 від 09.04.2021, то таке в силу пункту 3 частини першої статті 236 КАС не підлягає задоволенню, оскільки зібрані у справі №380/9867/24 докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що згідно довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються Головним управлінням від 16.04.2024 №5108/5/13-01-13-09-09 за ОСОБА_1 станом на 16.04.2024 рахується заборгованість в сумі 439477,60 грн, в тому числі: земельний податок з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18010700) – 172265,85 грн, (в тому числі основний платіж 172265,85 грн.); податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості (код бюджетної класифікації 18010300) – 267211,75 грн, (в тому числі основний платіж 267211,75 грн.).
Вказана заборгованість у відповідача виникла на підставі:
1) Земельний податок з фізичних осіб (18010700 – 57) – 172 265,85 грн.:
- 77776,64 грн – основний платіж, залишок несплачене грошове зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16.12.2022 №2599291-2416-1328 (дата виникнення боргу 09.04.2023 р.); 
- 89443,12 грн – основний платіж, залишок несплачене грошове зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення від 01.03.2023 №155327-2416-1328 (дата виникнення боргу 07.07.2023 ); 
- 1850,50 грн – пеня, нарахована в ІКП на борг минулих років згідно статті 129 Податкового кодексу України (далі – ПК) (з урахуванням вимог Закону України щодо перiоду поширення коронавiрусної хвороби (COVID-19)) розрахунок пені на суму грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за період з 28.11.2019 по 15.11.2023 за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повiдомлення-рiшення №701084-5413-1311 вiд 30.06.2019 (дата виникнення боргу 15.11.2023); 
- 3195,59 грн – пеня, нарахована в ІКП на борг минулих років згідно статті 129 ПК України (з урахуванням вимог Закону України щодо перiоду поширення коронавiрусної хвороби (COVID-19)) розрахунок пені на суму грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за період з 24.01.2021 по 15.11.2023 за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повiдомлення-рiшення №1867618-5706-1311 вiд 14.04.2020 (дата виникнення боргу 15.11.2023 ).
2) Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості (18010300 – 56) – 267211,75 грн:
- 110352 грн – основний платіж, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.09.2022 № 1950768-2411-1304, (дата виникнення боргу 26.02.2023 р.).;
- 14214 грн – основний платіж, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.09.2022 №1950769-2411-1304, (дата виникнення боргу 26.02.2023);
- 119548 грн – основний платіж, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення від 01.05.2023 № 1541979-2411-1304, (дата виникнення боргу 30.12.2023 );
- 23097,75 грн. – основний платіж, залишок несплаченого грошового зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення від 01.05.2023 № 1541977-2411-1304 (дата виникнення боргу 30.12.2023).
Податковим органом приймалась податкова вимога форми «Ф» від 08.11.2019 №124332-57, яка направлялась відповідачу.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах встановлених законом. 
Згідно підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений вказаним Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до підпункту 41.1, 41.5 ст. 41 ПК органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень є органами стягнення.
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до пункту 57.2 статті 57 ПК у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
Згідно пунктом 57.3 статті 57 ПК у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.
Як видно з матеріалів справи, податкова заборгованість у ОСОБА_1 виникла на підставі визначених податкових органом грошових зобов`язань у податкових повідомленнях-рішеннях від 16.12.2022 №2599291-2416-1328, від 01.03.2023 №155327-2416-1328, від 06.09.2022 № 1950768-2411-1304, від 06.09.2022 №1950769-2411-1304, від 01.05.2023 № 1541979-2411-1304, від 01.05.2023 № 1541977-2411-1304 (434431,51 грн.)
Решта сум грошових зобов`язань (5046,09 грн) виникла у відповідача у зв`язку із нарахуванням йому пені за несвоєчасну сплату сум грошових зобов`язань, нарахованих податковими повідомленнями рішеннями №701084-5413-1311 від 30.06.2019 та №1867618-5706-1311 від 14.04.2020.
При цьому, сума податкового боргу у ОСОБА_1 з моменту звернення позивача до суду із даною позовною заявою зменшувалась з огляду на скасування в судовому порядку рішень податкового органу.
Так, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі №380/4286/23, яке набрало законної сили 24.04.2024, задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення шляхом визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення від 06.09.2022 №1950768-2411-1304 Головного управління.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 травня 2024 року у справі №380/25490/23, яке набрало законної сили 07.01.2025, задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення шляхом визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення Головного управління від 01.05.2023 № 1541979-2411-1304.
З огляду на скасування судовими рішеннями податкових повідомлень-рішень Головного управління від 06.09.2022 №1950768-2411-1304 та від 01.05.2023 № 1541979-2411-1304, якими визначено відповідачу суму грошових зобов`язань 229900 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що станом на момент розгляду адміністративного спору по суті за ОСОБА_1 обліковується податковий борг в сумі 209577,60 грн.
Відповідна обставина також підтверджується й відомостями, які містяться на зворотному боці облікової картки платника податку – ОСОБА_1 .
Головним управління складалась і надсилалась відповідачу податкова вимога від 08.11.2019 № 124332-57.
Докази оскарження відповідачем податкової вимоги в матеріалах справи відсутні.
Зважаючи на положення пункту 59.5 статті 59 ПК нові податкові вимоги платнику податків не надсилалися.
Таким чином, оскільки відповідачем не було погашено узгоджені суми грошових зобов`язань в сумі 209577,60 грн, тому ці суми набули статусу податкового боргу.
Згідно пунктом 4 статті 102 ПК у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Оскільки суми податків є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, такі визнаються сумою податкового боргу (узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків у термін).
Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК контролюючий орган має право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з пунктом 95.1. статті 95 ПК контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК).
Пунктом 87.1 статті 87 ПК визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (пункт 87.2).
Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості в сумі 209577,60 грн в матеріалах справи відсутні.
Щодо тверджень відповідача-апелянта про скерування податкових повідомлень-рішень не на його адресу, то відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків в контролюючому органі.
Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Отже, платник податків відповідно до норм чинного законодавства зобов`язаний визначити свою податкову адресу, і повідомити податковий орган про зміну свого місцезнаходження.
Даний норма відображена, в постанові Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 120/479/21-а, де зазначено, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 140/30/20.
Згідно пунктом 42.2 статті 42 ПК документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року по справі №826/11455/15 дійшов висновку, що не виконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Такий правовий наслідок висновується з норми пункту 42.2 статті 42 ПК. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.
Відтак, саме на платника податків покладається обов`язок щодо повідомлення контролюючого органу про зміну його податкової адреси.
При цьому, податкові повідомлення-рішення від 16.12.2022 №2599291-2416-1328, від 01.03.2023 №155327-2416-1328, від 06.09.2022 №1950769-2411-1304 та від 01.05.2023 № 1541977-2411-1304 є чинними та в судовому порядку протиправними не визнавались.
Щодо твердження відповідача про безпідставність нарахування йому пені в сумі 1850,50 грн на суму грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за період з 28.11.2019 по 15.11.2023 за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення №701084-5413-1311 вiд 30.06.2019, а також пені в сумі 3195,59 грн на суму грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за період з 24.01.2021 по 15.11.2023 за несвоєчасну сплату узгодженого зобов`язання, яке виникло відповідно до податкового повідомлення-рішення №1867618-5706-1311 вiд 14.04.2020, то необхідно звернути увагу на таке.
Підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що пеня – сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Абзацом 4 пункту 129.4 статті 129 ПК встановлено, що на суми несвоєчасно сплачених та/або несплачених (неперерахованих) податковим агентом визначених податкових зобов`язань відповідно до підпункту 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті контролюючим органом нараховується пеня за кожний календарний день такої несплати (неперерахування), включаючи день погашення податкового зобов`язання, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.
Відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК нарахування пені розпочинається: 
при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;
при нарахуванні контролюючим органом за результатами перевірки податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, у разі виявлення його заниження - на суму такого заниження, починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Згідно пункту 129.5 статті 129 ПК зазначений розмір пені застосовується щодо всіх платників та всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов`язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абзац перший пункту 57.3 статті 57 ПК України).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі №380/12665/21 вирішено стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету податковий борг в розмірі 54523,64 грн.
Як видно з вказаного судового рішення, підставою виникнення податкового боргу було податкове повідомлення-рішення від 14.04.2020 №1867618-1311; дата виникнення боргу – 25.10.2020.
Надалі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2022 року у справі №380/12665/21 скасовано рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року та відмовлено в задоволенні позову Головного управління (далі – Постанова суду).
Як видно зі змісту Постанови суду, підставою для скасування судового рішення першої інстанції слугувала, зокрема, самостійна сплата позивачем 29.08.2021 податкового зобов`язання в сумі 54523,64 грн.
Разом з тим, скасування Восьмим апеляційним адміністративним судом рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2021 року у справі №380/12665/21 зовсім не свідчить про безпідставність здійснених Головним управлінням нарахувань відповідачу грошових зобов`язань за податковим повідомленням-рішенням від 14.04.2020 №1867618-1311 в розмірі 54523,64 грн, адже фактично такі зобов`язання було добровільно погашено позивачем.
При цьому сплата грошових зобов`язань по податковому повідомленню-рішенню від 14.04.2020 №1867618-1311 відбулась 29.08.2021, що, у свою чергу, свідчить про несвоєчасність сплати позивачем такого грошового зобов`язання та необхідність нарахування пені.
Оцінюючи наведені скаржником доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 березня 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Т. В. Онишкевич