Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
04 лютого 2026 року справа № 520/26518/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2,, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати противними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2018-2020), що передують року звернення за призначенням пенсії;
- визнати противними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обрахунку стажу роботи у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради “Обласна клінічна психіатрична лікарня №3” на посаді медичної сестри в одинарному розмірі за періоди роботи з 23.06.2010 по 30.04.2012, з 01.05.2012 по 26.12.2017 , з 30.07.2019 по 30.06.2021, з 01.07.2021 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.09.2023 та з 01.10.2023 по 31.10.2023 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 06.04.2025 року пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарних роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2018, 2019, 2020 роки, у розмірі 9118,81 грн;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та зарахувати стаж роботи згідно довідок №07/310 від 26.10.2021 року, №07/32 від 31.01.2024 року та №07/31 від 31.01.2024 року періоди роботи з 23.06.2010 по 30.04.2012 , з 01.05.2012 по 26.12.2017, з 30.07.2019 по 30.06.2021, з 01.07.2021 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.09.2023 та з 01.10.2023 по 31.10.2023 на посаді медичної сестри у психіатричних відділеннях Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради “Обласна клінічна психіатрична лікарня №3” у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що у зв`язку з переходом на інший вид пенсії позивач звернулась із заявою до відповідача про перерахунок пенсії з урахуванням із застосуванням показника середньої заробітної плати за попередні три роки, проте відповідач повідомив про відсутність підстав для застосуванням таких показників. Позивач вказує, що відповідачем протиправно не зараховані періоди роботи в Комунальному некомерційного підприємстві Харківської обласної ради “Обласна клінічна психіатрична лікарня №3” у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернулась з цим позовом.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.
Відповідачем, подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що 19.08.2025 позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням ч. 2 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначенню цього виду пенсії 2018-2020 роки). Головним управлінням 02.09.2025 було повідомлено позивачку про відсутність підстав для застосування при перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу), в Україні, з якої сплачено страхові внески, в розмірі 9118,81 грн. за три календарні роки 2018, 2019, 2020, оскільки при первинному призначенні пенсії за вислугу років позивачу обчислення пенсії проводилося у відповідності із нормами передбаченими Законом № 1058. Враховуючи вищезазначене, відсутні підстави для застосування при перерахунку пенсії показника середньої заробітної плати (доходу), в Україні, з якої сплачено страхові внески, в розмірі 9118,81 грн. за три календарні роки 2018, 2019, 2020.
Відповідач зазначив, що відсутні підстави для зарахування стажу роботи в подвійному розмірі на посаді медичної сестри у психіатричних відділеннях, оскільки таке обчислення пенсії вже застосовувалося при первинному призначенні пенсії позивачу за вислугу років, а стаж роботи в подвійному розмірі згідно статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” N 1788-XII від 05.11.1991 зараховується до 01.01.2004.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 залишено без розгляду позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2,, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання дій протиправними та зобов`язання відповідача здійснити в призначенні пенсії за віком позивачу на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2018-2020), що передують року звернення за призначенням пенсії за період з 16.08.2021 по 05.04.2025.
Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Дослідивши доводи позову, відзиву проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та з 27.12.2017 отримувала пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" .
16 серпня 2021 року ОСОБА_1 , звернулась до головного управління із заявою про перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, яка відпрацьовувалася за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області і головним спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, рішенням №205250000334 від 19.08.2021 ОСОБА_1 було проведено відповідний перерахунок з 16.08.2021.
19 серпня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком із застосуванням ч. 2 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначенню цього виду пенсії 2018-2020 роки).
Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 02.09.2025 року № 24780-26940/К-03/8-2000/25 відмовив у такому призначенні, а також зазначив, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону України “Про загальнообов`язкове пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
В позовній заяві позивач зазначає, що з порталу електронних послуг Пенсійного фонду України, вбачається, що періоди роботи ОСОБА_1 у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради “Обласна клінічна психіатрична лікарня №3” не враховуються до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, а саме:
- з 23.06.2010 по 30.04.2012 - на посаді сестри медичної палатної 20-го соматопсихіатричного відділення;
- з 01.05.2012 по 26.12.2017 - на посаді сестри медичної (палатної) 7-го психіатричного відділення для дорослих;
- з 30.07.2019 по 30.06.2021 - на посаді сестри медичної (палатної), 7-го психіатричного відділення для дорослих (з 01.03.2020 р. дану посаду було перейменовано на “сестру медичну стаціонару”);
- з 01.07.2021 по 28.02.2022 - на посаді сестри медичної стаціонару 7-го психіатричного відділення для дорослих;
- з 01.04.2022 по 30.09.2023 - на посаді сестри медичної стаціонару 7-го психіатричного відділення для дорослих;
- з 01.10.2023 по 31.10.2023 - на посаді сестри медичної стаціонару 7-го психіатричного відділення для дорослих.
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року.
Статтею 1 Закону №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закон № 1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 +...+ Кзn );
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
В свою чергу, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Предметом спору у даній адміністративній справі є встановлення правомірності відмови пенсійного органу у застосуванні показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передували року звернення за призначенням нового виду пенсії за віком, відповідно до положень Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. При цьому будь-яких інших заперечень щодо можливості призначити позивачу такий вид пенсії відповідачем у спірному рішенні не наведено.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачу пенсія призначена вперше за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, відтак, пенсія за віком повинна була бути призначена на підставі положень частини 2 статті 40 Закону №1058-ІV.
Суд зазначає, що Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом, виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.
Таким чином, на переконання суду, у даному випадку має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком.
Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постановах від 29 листопада 2016 року у справі № 133/476/15-а, від 14 лютого 2018 року по справі №465/5246/17, від 23 жовтня 2018 у справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 у справі №185/860/17, від 06 лютого 2019 року у справі №333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №876/5312/17, якщо особа отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно із Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, показник середньої заробітної плати має враховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом №1058-IV.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дії та бездіяльності та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії за віком, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2018-2020 роки.
Щодо позовної вимоги про зарахування стажу роботи у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради “Обласна клінічна психіатрична лікарня №3” на посаді медичної сестри в подвійному розмірі за періоди роботи з 23.06.2010 по 30.04.2012, з 01.05.2012 по 26.12.2017, з 30.07.2019 по 30.06.2021, з 01.07.2021 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.09.2023 та з 01.10.2023 по 31.10.2023 роки, суд зазначає таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом № 1058-ІV.
Згідно з положеннями статті 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно із частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Крім того, за правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Закон України № 1058 набрав чинності 1 січня 2004 року. До цієї дати пенсійні відносини було врегульовано Законом № 1788-ХІІ.
Відповідно до статті 60 Закону № 1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Суд наголошує, що вказані пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах в подвійному розмірі, передбачені статтею 60 Закону № 1788-ХІІ є діючими і на теперішній час.
Так, положеннями статті 24 Закону № 1058-IV не скасовано статтю 60 Закону № 1788-ХІІ та не зупинено її дію. А відтак, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я, яка виконувалася особою і після 1 січня 2004 року, зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст. 24 Закону № 1058-IV та ст. 60 Закону № 1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019, у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020, у справі № 462/1713/17, які, в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України, є обов`язковими для врахування.
Суд враховує положення ст. 22 Конституції України, згідно з якими, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Наведене узгоджується також із практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 22.12.2021 року у справі № 688/2916/17, від 27.02.2020 року у справі № 462/1713/17, від 23.01.2019 у справі № 485/103/17 та від 04.12.2019 року у справі № 689/872/17.
В постанові від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20, Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом № 1058-IV та Законом № 1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють одно предметні відносини. Крім того, Закон № 1788-ХІІ був прийнятий раніше за 1058-IV.
Також, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону 1788-ХІІ, то він мав би виключити із останнього усі інші положення, чого, в свою чергу, зроблено не було.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов до висновку, про наявність права у позивача на зарахування стажу в подвійному розмірі, яке передбачене ст. 60 Закону № 1788-ХІІ, не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV та не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004.
Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
У ході судового розгляду судом встановлено, що позивачка працювала у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» на посаді сестри медичної.
Відповідно до довідки № 07/310 від 26.10.2021 року ОСОБА_1 працювала у такі періоди: 
- з 23.06.2010 по 30.04.2012 - на посаді сестри медичної палатної 20-го соматопсихіатричного відділення (наказ від 23.06.2010 № 248-к про прийняття на роботу);
- з 01.05.2012 по 26.12.2017 - на посаді сестри медичної (палатної) 7-го психіатричного відділення для дорослих (наказ від 30.04.2012 № 340-к про переведення, наказ від 26.12.2017 № 1923-к про звільнення);
Відповідно до довідок від 31.01.2024 № 07/31 та № 07/32 позивачка працювала з 30.07.2019 по теперішній час на посаді сестри медичної стаціонару 7-го психіатричного відділення для дорослих з палатами для паліативної допомоги (наказ від 25.07.2019 № 927-к про прийняття на роботу).
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку робота у психіатричній лікарні на посаді медичної сестри дає право на зарахування стажу роботи у цих закладах у подвійному розмірі, що в свою чергу, свідчить про наявність підстав для зарахування відповідачем під час обчислення пенсії позивачу періоду роботи з 23.06.2010 по 01.10.2023 у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону № 1788-ХІІ. 
Суд зазначає, що не зарахувавши при призначенні пенсії позивачці вказаного періоду роботи у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону № 1788-ХІІ, відповідач допустив протиправну бездіяльність, що зумовлює задоволення позовної вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності
Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Згідно з положеннями Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Враховуючи встановлені у справі обставини, суд дійшов до висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії позивачки , зарахувавши під час обчислення пенсії період роботи з 23.06.2010 по 31.10.2023 у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.
У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовляє з огляду на таке.
Приписами ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. 
Отже, суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчиняти дії щодо виплати пенсії у майбутньому.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2,, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2018-2020 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 06.04.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) здійснити з 06.04.2025 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення, тобто за 2018-2020, з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-ІV. 
Визнати противними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обрахунку стажу роботи у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради “Обласна клінічна психіатрична лікарня №3” на посаді медичної сестри в одинарному розмірі за періоди роботи з 23.06.2010 по 30.04.2012, з 01.05.2012 по 26.12.2017 , з 30.07.2019 по 30.06.2021, з 01.07.2021 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.09.2023 та з 01.10.2023 по 31.10.2023 роки.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов., м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ), зарахувавши під час обчислення пенсії період роботи у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради “Обласна клінічна психіатрична лікарня №3” на посаді медичної сестри в одинарному розмірі за періоди роботи з 23.06.2010 по 30.04.2012, з 01.05.2012 по 26.12.2017, з 30.07.2019 по 30.06.2021, з 01.07.2021 по 28.02.2022, з 01.04.2022 по 30.09.2023 та з 01.10.2023 по 31.10.2023 роки.
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2,, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 04 лютого 2026 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ