ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2025 року 	м. Ужгород	№ 260/8738/25 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Плеханова З.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), яким просить:

- Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 станом на день звільнення одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 4 повних календарних років служби відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 4 повних календарних років служби відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача йому не виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні, встановлену статтею 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». На його думку, він має право на виплату спірної грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 4 календарних років служби. При цьому зазначає, що його календарна вислуга років становить 04 років 08 місяць 03 дні.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії.

15 вересня 2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що сержант ОСОБА_1 з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні (далі вихідна допомога) до командира військової частини НОМЕР_1 не звертався, більше того ним не було надано ніяких підтверджуючих документів про виплату (не виплату) вихідної допомоги за попереднім місцем служби (витяг з наказу про виключення зі списків особового складу за попереднім місцем служби із обов`язковим записом про невиплату вихідної допомоги при звільненні або довідки чи будь якого іншого документу, який би свідчив про такий факт), командиром військової частини НОМЕР_1 було прийнято рішення (наказ № 31 від 11 лютого 2022 року) виплатити сержанту ОСОБА_1 грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік в сумі 00 грн. 00 коп. з урахуванням календарної вислуги по останньому контракту станом на день звільнення 00 років 06 місяців 29 днів. 
Позивач документів про виплату йому одноразової грошової допомоги та наявності підстав для такої виплати не надав. Крім того, у командування частини відсутні відомості про те, чи виплачувалася одноразова грошова допомога при первинному звільненні позивача Державною прикордонною службою. Це стало відомо лише після подачі позивачем позовної заяви та дорученням витягу із наказу від 28.07.2015 року №139-ос. 

Також зазначає, що позивач після звільнення з військової служби 11.02.2022 року до військової частини НОМЕР_1 не звертався про виплату, яка зазначена ним у позовних вимогах. рапорту чи заяв до частини не писав.

Обставини встановлені судом

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.02.2022 року №31 позивача, звільненого з військової служби наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01. 2022 №10-рс за підпунктом «б» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, із правом носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.

Відповідно до зазначеного наказу, вислуга років станом на 21.01. 2022 року становить: календарна - 04 років 03 місяці 28 днів; з яких 00 років 06 місяців 29 днів – календарна вислуга років по останньому контракту.

Позивач вважає, що має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Вважаючи, що відповідач при звільненні позивача з військової служби протиправно не виплатив одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Мотиви та норми права застосовані судом

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції чинній на момент звільнення позивача ).
Відповідно до статті 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до абзацу першого частини другої статті 15 Закону №2011-XI військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів,закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Перше речення абзацу першого частини другої статті 15 Закону №2011-XI передбачає виплату військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У спірному випадку позивач звільнений з військової служби 21.01.2022 у запас відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) за станом здоров`я.

В свою чергу частина п`ята статті 26 Закону № 2232-XII визначає, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, які поділені на три групи:1) у мирний час (пункт 1), 2) під час дії особливого періоду (крім періодів проведення мобілізації та дії воєнного стану) (пункт 2), 3) під час проведення мобілізації та дії воєнного стану (пункт 3).
Позивач звільнений через припинення дії контракту під час проведення мобілізації та дії воєнного стану за станом здоров`я, пункт «б» пункту 2 частини п`ята статті 26 Закону № 2232-XII.
З огляду на викладене вище суд прийшов переконання про те, що позивач як військовослужбовець, що проходив службу за контрактом під час проведення мобілізації та дії воєнного стану та був звільнений за станом здоров`я підпадає під дію абзацу першого частини другої статті 15 Закону №2011-XI, а відтак має право при звільненні зі служби на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Порядок та умови нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби регламентується розділом XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, в редакції на час звільнення з військової служби позивача (далі Порядок №260).
Пунктами 1, 2 розділу ХХХІІ Порядку №260 встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Відповідно до пункту 8 розділу ХХХІІ Порядку №260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (зі змінами).
Суд повторно відмічає, що вислуга років позивача у Збройних Силах України становить 4 роки 8 місяців 3 дні. Дані обставини підтверджено копією витягу з наказу №31 та такі не заперечуються сторонами, а тому приймається судом до уваги.
Враховуючи наведене вище суд дійшов переконання про те, що позивач набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 4 повних календарних років військової служби.
При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
У зв`язку із установленим вище суд прийшов переконання про те, що відповідачем допущену протиправну бездіяльність щодо ненарахована та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у відповідності до абзацу першого частини частини другої статті 15 Закону №2011-XI, а тому з метою належного способу захисту порушеного права позивача суд визнає таку протиправною.

Положення статті 122 КАС України не містять норм, які б врегульовували строки звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення військовослужбовців). Водночас такі строки встановлені Кодексом законів про працю України.
Частина друга статті 233 КЗпП України (в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», чинній з 19.07.2022) передбачає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».
Спір у цій справі стосується виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, на яку військовослужбовець має право згідно з умовами проходження військової служби і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, а тому строк звернення до суду з позовом про її виплату обчислюється на підставі положень частини другої статті 233 КЗпП України.

Суд установив, позивач звільнений із військової служби 21.01.2022.

Початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум( зокрема шляхом вручення грошового атестата або іншого письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.

Із матеріалів справи убачається, що картка особового рахунку військовослужбовця №147 містить відомості про те, що оспорювана допомога не нараховувалась та не виплачувались позивачу. Картка особового рахунку військовослужбовця була додатком до листа відповідача, який адресовано позивачу від 17.09.2025 №3027.

Отже суд прийшов переконання про те, що отримавши картку особового рахунку військовослужбовця як додаток до листа відповідача від 17.09.2025 позивач дізнався про порушення свого права на виплату одноразової допомоги при звільненні.

До суду із цим позовом позивач звернувся 29.10.2025.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що відповідач не надав суду достеменних відомостей щодо дати вручення грошового атестату після звільнення з військової служби, суд прийшов переконання про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду із цим позовом, який встановлений ст. 233 КЗпП України.
Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо відшкодування судових витрат у даній справі не вирішується.

Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо відшкодування судових витрат у даній справі не вирішується.
Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 станом на день звільнення одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 4 повних календарних років служби відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 4 повних календарних років служби відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Суддя	З.Б.Плеханова