П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/7154/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Божук Д.А. 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
12 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Курка О. П.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив: визнати дії протиправними та зобов`язати вчинити дії.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.07.2025 позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.10.2024 № 220550002975, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 14.10.2024 № 220550002975 та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.12.2024 № 220550002975 в частині відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періодів: навчання з 01.09.1981 по 10.03.1982 в школі-магазині Деражнянської райспоживспілки Хмельницької області, роботи з 27.04.1982 по 22.04.1983 в Будівельно-монтажному управлінні «Промбуд-3», в 1984 році в колгоспі ім. Маяковського с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.03.2025 № 220550002975 в частині відмови в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періодів: навчання з 01.09.1981 по 10.03.1982 в школі-магазині Деражнянської райспоживспілки Хмельницької області, роботи з 13.01.1984 по 25.08.1986 в колгоспі ім. Маяковського с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області та з 24.02.2010 по 08.07.2010 в Португальській Республіці.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: навчання з 01.09.1981 по 10.03.1982 в школі-магазині Деражнянської райспоживспілки Хмельницької області, роботи з 27.04.1982 по 22.04.1983 в Будівельно-монтажному управлінні «Промбуд-3», з 13.01.1984 по 25.08.1986 в колгоспі ім. Маяковського с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області, з 24.02.2010 по 08.07.2010 в Португальській Республіці.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач вказує про обгрунтованість рішення суду першої інстанції та просить залишити його без змін.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.09.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03 жовтня 2024 року № 220550002975 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 31 рік.
Вказано, що страховий стаж особи становить 15 років 07 місяців 24 дні.
До страхового стажу не зараховано:
- період навчання, відображений у свідоцтві від 10.03.1982, оскільки відсутній період навчання;
- період навчання з 01.09.1981 по 10.03.1982, відображений у довідці від 31.07.2012 №1092, оскільки відсутні підстави видачі довідки;
- період роботи з 27.04.1982 по 22.04.1983, оскільки запис не відповідає даті заповнення на титульному листі дублікату трудової книжки;
- періоди роботи у колгоспі за 1984 рік, відображені у архівній довідці від 04.09.2024 №624, оскільки ім`я та по батькові особи вказано скорочено.
- періоди роботи з 01.07.2000 по 08.08.2001, з 08.08.2001 по 30.03.2007, з 01.04.2007 по 17.07.2009, з 03.12.2012 по 25.03.2013, з 25.09.2018 по 19.05.2020, з 20.02.2023 по 30.06.2023, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування та сплату страхових внесків до органів Пенсійного фонду України;
- періоди з 01.01.2010 по 14.02.2010, з 23.07.2010 по 06.10.2010, з 25.05.2020 по 18.02.2021, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про нарахування та сплату страхових внесків до органів Пенсійного фонду України за період виплати допомоги по безробіттю.
Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07.10.2024.
07.10.2024 ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 14.10.2024 № 220550002975 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 31 рік.
Вказано, що страховий стаж особи становить 28 років 07 місяців 24 днів.
У рішенні також зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано період навчання, відображений у свідоцтві від 10 березня 1982 року, оскільки відсутній термін навчання, а також період навчання з 01 вересня 1981 року по 10 березня 1982 року, відображений у довідці від 31 липня 2012 року № 1092, оскільки відсутні підстави видачі довідки. Також до страхового стажу не зараховано період роботи, відображений у дублікаті трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15 вересня 1986 року, з 27 квітня 1982 року по 22 квітня 1983 року, оскільки запис не відповідає даті заповнення на титульному листі дублікату трудової книжки.
Разом з тим не зараховано період роботи у колгоспі за 1984 рік, згідно архівної довідки від 04 вересня 2024 року № 624, оскільки ім`я та по батькові особи вказано скорочено. Заявниці рекомендовано донести підтверджуючі документи.
Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 22.10.2024.
09.12.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.12.2024 № 220550002975 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи 31 рік.
До страхового стажу позивача не зараховано:
- період навчання з 01.09.1981 по 10.03.1982, відповідно до свідоцтва від 10.03.1982, оскільки відсутній номер свідоцтва та період навчання, також по батькові особи вказано неповністю. У довідці №1092 від 31.07.1982 відсутні підстави видачі довідки;
- період роботи у колгоспі у 1984 році відповідно до архівної довідки від 04.09.2024 №624, оскільки в довідці зазначено скорочено прізвище, ім`я та по батькові;
- період роботи відповідно до довідки №4101801 від 18.10.2024, оскільки відсутній початок періоду роботи, довідка про заробітну плату №04110601 від 06.11.2024 потребує перевірки;
- період роботи з лютого по червень 2010 в Португалії відповідно до договору від 07.01.2010, оскільки відсутній формуляр про підтвердження стажу для визначення права на призначення пенсії.
Вказано, що страховий стаж особи становить 27 років 09 місяців 23 дні.
Про вказане рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 24.12.2024.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на виконання ухвали суду листом від 18.06.2025 повідомило, що у разі зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи страховий стаж позивача становитиме 30 років 7 місяців та 28 днів.
Суд першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Згідно ч.1 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац перший частини другої статті 24 Закону №1058-ІV).
Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01.09.1981 по 10.03.1982, суд зазначає наступне.
Згідно статей 10, 47, 48 Закону УРСР "Про народну освіту" від 28.06.1974 № 2778-VII навчально-виховні заклади перебувають у віданні державних органів. Окремі види навчально-виховних закладів можуть перебувати також у віданні колгоспів та інших громадських організацій.
Для молоді, яка поступає на виробництво після закінчення загальноосвітньої школи, і для осіб, що працюють у народному господарстві і бажають здобути нову професію або підвищити кваліфікацію, організуються вечірні (змінні) професійно-технічні училища, а також курси, навчально-курсові комбінати та інші форми підготовки і підвищення кваліфікації безпосередньо на виробництві. Підприємства, установи та організації створюють необхідні умови і навчально-виробничу базу для проведення теоретичного і практичного навчання при підготовці і підвищенні кваліфікації робітників безпосередньо на виробництві.
Особам, які пройшли навчання з нової професії або підвищили кваліфікацію безпосередньо на виробництві і успішно склали кваліфікаційний екзамен, видається свідоцтво єдиної форми про здобуту спеціальність і присвоєний розряд, клас, категорію.
Пунктом 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 (що було чинне на час навчання позивача), передбачено, що крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також згідно підпункту «з» - навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т.д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та з перекваліфікації.
Згідно матеріалів справи у довідці № 1092 від 31.07.1982, виданій Деражнянською райспоживспілкою, зазначено, що ОСОБА_2 дійсно навчалася в школі-магазині при райунівермазі з 01 вересня 1981 року по 10 березня 1982 року та отримала кваліфікацію молодшого продавця.
Довідка скріплена підписом заступника голови правління з кадрових питань Деражнянської райспоживспілки Хмельницької області та засвідчена печаткою ліцею.
Відповідач не ставить під сумнів навчання позивача у період з 01.09.1981 по 10.03.1982 у школі-магазині Деражнянської райспоживспілки, але вказує на відсутність у довідці від 31.07.1982 №1092 підстав її видачі.
Дійсно у довідці № 1092 від 31.07.1982 відсутні підстави її видачі.
Разом із тим, довідкою підтверджено, що позивач навчалася в школі-магазині Деражнянської райспоживспілки.
При цьому на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці чи інших офіційних документах.
Про це зроблений відповідний висновок Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17.
Отже, твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду навчання позивача до страхового стажу, у зв`язку з відсутністю в довідці підстав її видачі, є безпідставними.
Тому період навчання в школі-магазині Деражнянської райспоживспілки Хмельницької області з 01.09.1981 по 10.03.1982 підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії за віком.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 27.04.1982 по 22.04.1983, суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи позивачу відмовлено у зарахуванні трудового стажу періоду роботи з 27.04.1982 по 22.04.1983, з тих підстав, що дата заповнення дублікату трудової книжки "15.09.1986" не відповідає даті початку трудової діяльності "27.04.1982".
Згідно записів дублікату трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 15.09.1986, позивач 27.04.1982 була прийнята на посаду штукатур-маляр 2-го розряду в Будівельно-монтажне управління «Промбуд-3» відповідно до наказу №66-к від 27.04.1982 та звільнений з даної посади 22.04.1983 за власним бажанням ст. 38 КЗпП України відповідно до наказу №50-к від 22.04.1983.
При цьому період роботи з 27.04.1982 по 22.04.1983 не відповідає даті заповнення трудової книжки - 15.09.1986. Позивач зазначає, що причиною виписки нової трудової книжки стало пошкодження попередньої.
Підтвердженням того, що позивач працювала в Будівельно-монтажному управлінні «Промбуд-3» є у т.ч. довідка від 06.11.2024 №4110601, видана ТОВ «Промбуд-1» - правонаступником Будівельно-монтажного управління «Промбуд-3». У зазначеній довідці містяться відомості про заробітну плату позивача за 1982-1983 роки.
Відтак суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відсутні підстави для не врахування відомостей з трудової книжки про період роботи позивача в Будівельно-монтажному управлінні «Промбуд-3» для зарахування стажу. Та обставина, що трудова книжка була оформлена тільки 15.09.1986, не може слугувати підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист стосовно питань зарахування до трудового стажу періоду роботи для призначення пенсії.
Отже, період роботи позивача з 27.04.1982 по 22.04.1983 зараховується до страхового стажу.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 13.01.1984 по 25.08.1986, суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи, позивачу відмовлено у зарахуванні трудового стажу періоду роботи в колгоспі ім. Маяковського с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області за 1984 рік, згідно архівної довідки Комунальної установи Деражнянської міської ради «Трудовий архів» від 04.09.2024 № 624, оскільки ім`я та по батькові заявника за вказаний період роботи зазначено не повністю.
В матеріалах справи міститься копія архівної довідки Комунальної установи Деражнянської міської ради «Трудовий архів» від 04.09.2024 № 624 за 1984 рік, яка містить інформацію про кількість відпрацьованих людиноднів і нараховану заробітну плату. При цьому, дані архівної довідки від 04.09.2024 № 624 відповідають даним трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 26.04.1982.
Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про незарахування позивачу стажу роботи через наявність неточностей в архівних довідках (а саме незазначення або неповне зазначення ім`я та по батькові заявника), оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його документах, що підтверджують трудову діяльність.
В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової документації, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення такої.
Отже, твердження відповідача про відсутність підстав для зарахування періоду роботи позивача в колгоспі ім. Маяковського до страхового стажу у зв`язку з незазначенням або зазначенням в довідках неповного імені та по батькові позивача, є безпідставними.
Тому період роботи позивача в колгоспі ім. Маяковського з 13.01.1984 по 25.08.1986, підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії за віком.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 24.02.2010 по 08.07.2010, суд зазначає наступне.
Відповідач не врахував стаж роботи позивача з 24.02.2010 по 08.07.2010 в Португальській Республіці, оскільки відповідно до Угоди між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення відсутній формуляр про підтвердження стажу для визначення права на призначення пенсії.
Відповідно до листа-угоди між Міжнародною організацією з міграції та Зобов`язання від 07.01.2010, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «Geprocea-Servicos e Engenharia, Lda», було підписано строковий трудовий договір від 24.02.2010 строком не менше ніж 135 днів. На підставі цього договору позивач працювала в Португальській Республіці у сфері вирощування сільськогосподарських культур та отримувала заробітну плату.
Питання пенсійного забезпечення громадян України та Португалії врегульовано Угодою між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення, та Адміністративною домовленістю стосовно процедури застосування Угоди між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення.
Угода між Україною та Португальською Республікою про соціальне забезпечення підписана у м. Лісабон 07.07.2009, яка ратифікована Верховною радою України 21.12.2011 та набула чинності 01.03.2012 (далі - Угода).
Положення Угоди базуються на пропорційному принципі, за яким кожна Держава призначає і виплачує пенсію за страховий стаж, набутий на її території, та за своїм національним законодавством. У разі необхідності, коли не виконуються вимоги за власним законодавством, іншою Державою ураховується страховий стаж, набутий за законодавством кожної з Договірних Держав для набуття, збереження або відновлення права на пенсію, так, ніби цей стаж набуто за її законодавством за умови, що вони не перекривають один одного.
Відтак, частина пенсії за страховий стаж, набутий на території Португалії, призначається португальською стороною, а за страховий стаж набутий на території України - українською стороною. У випадку недостатньої тривалості страхового стажу, необхідного за законодавством кожної з Договірних Держав, пенсія призначається шляхом підсумовування португальського та українського страхового стажу лише для набуття права на пенсію.
Приписами пункту 3 статті 13 Адміністративної домовленості стосовно процедури застосування Угоди визначено, що після отримання від компетентних органів Португальської Республіки примірника формуляра зв`язку із підтвердженням стажу, за необхідності страховий стаж, набутий на території Португалії, враховується для визначення права на пенсію як це передбачено ст. 15 Угоди, та приймається рішення щодо пенсійного забезпечення особи.
Відповідно до статті 15 Угоди, якщо працівник безперервно чи з перервою підпадав під дію законодавства обох Договірних Держав, страховий стаж, набутий за законодавством кожної з Договірних Держав, ураховується, у разі необхідності, іншою Договірною Державою для набуття, збереження або відновлення права на пенсію, передбачену цією частиною, так, ніби цей стаж набуто за її законодавством за умови, що вони не перекривають один одного.
Відповідно до п.п. "q" п. 1 ст. 1 Угоди "Страховий стаж" означає періоди сплати внесків, роботи за наймом або самостійної трудової діяльності, визначені або визнані такими законодавством, згідно з яким їх завершено, а також усі періоди, що вважаються такими там, де вони розглядаються згаданим законодавством як такі, що прирівнюються до страхового стажу.
Разом з тим судом першої інстанції правильно зазначено, що чинне законодавство не покладає на особу, яка звертається за призначенням пенсії, обов`язку надати органу ПФУ формуляр PT-UA-8, а його відсутність не може бути підставою для відмови в призначенні пенсії, як і підставою для відмови зарахувати певний період трудової діяльності до страхового стажу.
Тому період роботи позивача в Португальській Республіці з 24.02.2010 по 08.07.2010, підлягає зарахуванню до стажу роботи для призначення пенсії за віком.
На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 03.10.2024 № 220550002975, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 14.10.2024 № 220550002975, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 16.12.2024 № 220550002975 та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 20.03.2025 № 220550002975 є протиправними та підлягають скасуванню в частині, якою позивачу відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періодів: навчання з 01.09.1981 по 10.03.1982, роботи з 27.04.1982 по 22.04.1983, з 13.01.1984 по 25.08.1986, з 24.02.2010 по 08.07.2010.
Таким чином наявні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (пенсійний орган за місцем реєстрації позивача) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди: навчання з 01.09.1981 по 10.03.1982 в школі-магазині Деражнянської райспоживспілки Хмельницької області, роботи з 27.04.1982 по 22.04.1983 в Будівельно-монтажному управлінні «Промбуд-3», з 13.01.1984 по 25.08.1986 в колгоспі ім. Маяковського с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області, з 24.02.2010 по 08.07.2010 в Португальській Республіці.
Щодо доводів скаржника про дискреційні повноваження пенсійного органу суд зазначає наступне.
Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.
Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Крім цього спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Слід зазначити, що якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача.
Положенням ч.3 ст.245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового акту або індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Отже, застосування судом першої інстанції способу захисту як зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи, які підтверджуються матеріалами справи неможливо вважати втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу.
Таким чином задоволення позовних вимог позивача про зобов`язання пенсійного органу вчинити дії, є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і вказане рішення не можливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття оскарженого рішення, яке було предметом судового розгляду у межах цієї справи.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Курко О. П.    Боровицький О. А.