Справа № 358/351/24  Провадження № 2/358/36/26   	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Богуслав 

Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Тітова М.Б.,
за участю секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,
представника позивача ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно (земельну ділянку), - 

В С Т А Н О В И В: 

29 лютого 2024 року до Богуславського районного суду Київської області надійшов цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно (земельну ділянку).
Позивачка ОСОБА_2 звернувшись до суду з вказаним позовом, просить суд: визнати правочин - попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок, площею - 1,590 ГА, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 3220681400:01:006:0001, що розташована на території Дибинецької сільської ради Обухівського (колишнього Богуславського) району Київської області та площею - 2,2400ГА, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 3220681400:01:006:0050, що розташована на території Дибинецької сільської ради Обухівського (колишнього Богуславського) району Київської області, що був укладений 11 серпня 2015 року між нею - та відповідачем по справі - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсним; визнати за нею - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку, площею - 1,590 ГА, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 3220681400:01:006:0001, що розташована на території Дибинецької сільської ради Обухівського (колишнього Богуславського) району Київської області; визнати за нею - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку, площею - 2,2400ГА, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 3220681400:01:006:0050, що розташована на території Дибинецької сільської ради Обухівського (колишнього Богуславського) району Київської області та площею.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 серпня 2015 року між нею - ОСОБА_2 , та відповідачем по справі - ОСОБА_3 , фактично було укладено попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок площею - 1,590 ГА, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 3220681400:01:006:0001, що розташована на території Дибинецької сільської ради Обухівського (колишнього Богуславського) району Київської області та площею - 2,2400ГА, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 3220681400:01:006:0050, що розташована на території Дибинецької сільської ради Обухівського (колишнього Богуславського) району Київської області що підтверджується безпосередньо розпискою від 11 серпня 2015 року, складеною сторонами в присутності свідків.
Також зазначає, що вона (позивачка) як покупець зазначеного нерухомого майна виконала належним чином всі взяті на себе договірні зобов`язання, але продавець та відповідач по справі ОСОБА_3 , фактично ухилився від своїх обов`язків, що були обумовлені договором, а саме від нотаріального посвідчення договору, що і змусило її для захисту своїх прав звернутись з даним позовом безпосередньо до суду.
Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Тітова М.Б. від 10 квітня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно (земельну ділянку), відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 30 квітня 2024 року з 12 години 30 хвилин, яке відкладено на 20 травня 2024 року.
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 20 травня 2024 року закрите підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно (земельну ділянку), та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 05 червня 2024 року на 14 год. 30 хв. у залі судового засідання № 1 приміщення Богуславського районного суду, яке було відкладене останнього разу на 10.10.2024.
Під час судового розгляду було встановлено, що згідно копії матеріалів виконавчого провадження №57170318, яке знаходиться на виконанні в Березнівському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області вбачається, що на спірні земельні ділянки державним виконавцем 04.10.2018 накладено арешт, стягувачем у виконавчому провадженні являється ОСОБА_4 , боржником ОСОБА_3 .
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 11 жовтня 2024 року було постановлено повернутися у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно (земельну ділянку), до стадії підготовчого провадження для вирішення питання про залучення до участі у справі у якості в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 та призначено підготовче судове засідання на 17 жовтня 2024 року на 08.30 годин.
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 17 жовтня 2024 року залучено до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно (земельну ділянку) третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя с. Вілля, Березнівського району, Рівненської області та відкладено підготовче засідання у зв`язку із залученням до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на 27 листопада 2024 року на 14 годин 30 хвилин.
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року підготовче провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно (земельну ділянку) закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просила позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила.
Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву на позов від відповідача не надходило.
Згідно до положення ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 282-284 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази надані позивачами, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори від 13 серпня 2011 року ОСОБА_3 успадкував земельну ділянку площею 2,240га, розташованої на території Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогоспадорського виробництва згідно розпорядження Дибинецької сільської ради від 28.02.2001 року за № 103-22-23, що належала померлій ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-КВ №035258 виданого 21.11.2002 року Дибинецькою сільською радою та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №415.
Із кадастрового плану земельної ділянки та витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що зазначеній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 3220681400:01:006:0050.
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину виданого державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори від 13 серпня 2011 року ОСОБА_3 успадкував земельну ділянку площею 1,590 гектарів, розташованої на території Дибинецької сільської ради Богуславського району Київської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серія ВСА № 862323 від 25.03.2005 року, що належало померлій ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 108673 виданого 06.05.2005 року Дибинецькою сільською радою та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 691.
Із кадастрового плану земельної ділянки та витягу з Державного земельного кадастру вбачається, що зазначеній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 3220681400:01:006:0001. 
11 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , фактично було укладено попередній договір купівлі-продажу земельних ділянок площею - 1,590 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 3220681400:01:006:0001, що розташована на території Дибинецької сільської ради Обухівського (колишнього Богуславського) району Київської області та площею 2,2400га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки - 3220681400:01:006:0050, що розташована на території Дибинецької сільської ради Обухівського (колишнього Богуславського) району Київської області що підтверджується розпискою від 11 серпня 2015 року, складеною сторонами в присутності свідків.
На виконанні Березнівського ВДВС у Рівненському районі Рівненської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження 57170318 боржником за яким являється ОСОБА_3 , а стягувачем ОСОБА_4 .
Березняківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано копію актового запису про смерть ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Даних про заміну сторони виконавчого провадження із ОСОБА_4 на правонаступників матеріали копії виконавчого провадження не містять.
Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу.
Згідно із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Згідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, який вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
На підставі ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з часу передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
Частина 2 cт. 220 ЦК України передбачає, що якщо сторони договору домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
За змістом частини першої статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Згідно частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.
Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.
Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.
Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.
З урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року в справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19) вказано, що: «відповідно до частини третьої статті 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Таким чином, положення договору про те, що сторона договору отримала належні їй платежі до підписання договору, свідчить про те, що сторони домовилися вважати сплату коштів, здійснену раніше за відсутності правових підстав, виконанням укладеного договору стороною, яка за цим договором мала сплатити гроші.
Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що включення в договір купівлі-продажу положення про одержання однією стороною від іншої грошових коштів, у тому числі до підписання договору, є звичайною діловою практикою, зокрема при укладенні договорів фізичними особами, і така практика не суперечила закону в правовідносинах, щодо яких виник спір. Тому Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 308/13400/14-ц від 21 березня 2018 року, та у справі № 361/558/15-ц від 17 квітня 2019 року".
Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що наявні достатні підстави для визнання дійсним договору, укладеного між сторонами по справі, а відповідно позовні вимоги про визнання права власності підлягають до задоволення.
Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4,5,10,11,142ч.1,200,206,263,264,265ЦПК України, ст.ст.220,328,334,640,655,657 ЦК України, суд, 

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати правочин укладений 11 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу земельних ділянок, площею - 1,590 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220681400:01:006:0001, що розташована на території Дибинецької сільської ради Обухівського (колишнього Богуславського) району Київської області та площею - 2,2400 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220681400:01:006:0050, що розташована на території Дибинецької сільської ради Обухівського (колишнього Богуславського) району Київської області -дійсним.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку, площею - 1,590 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220681400:01:006:0001, що розташована на території Богуславської ОТГ Київської області.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку, площею - 2,2400 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220681400:01:006:0050, що розташована на території Богуславської ОТГ Київської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до Київського апеляційного суду в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 

Головуючий: суддя 	М. Б. Тітов