УХВАЛА

22 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 520/34133/24
адміністративне провадження № К/990/50414/25 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Юрченко В.П., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року у справі №520/34133/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Х" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення,

УСТАНОВИВ:

04.12.2025 до суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС, скаржник), направлена до суду через підсистему «Електронний суд» 04.12.2025.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували приписи пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, без урахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 19.08.2021 у справі №520/11447/19.

Так, скаржник зазначив, що суди помилково визнали належним доказом документ, сформований клієнтською частиною програмного забезпечення "M.E.DOC", що суперечить правовому висновку, наведеному у вищевказаній постанові Верховного Суду. Водночас, колегія суддів зауважує, що у постанові Верховного Суду у справі №520/11447/19 зазначено, що на підтвердження позиції щодо вчасної подачі на реєстрацію податкової накладної позивач надав до матеріалів справи скрінкопію протоколу подій програмного комплексу «M.E.DOC», з якої вбачається, що податкова накладна від 17.12.2018 №1 15.01.2019 о 16:42 год "підписана директором" та перебуває в статусі "в дорозі". В свою чергу відповідачем до матеріалів справи надано скрінкопію з Єдиного вікна електронної звітності, в якому відсутні дані про будь - які події з боку позивача щодо реєстрації податкової накладної від 17.12.2019 №1 станом на 15.01.2019. Товариство з обмеженою відповідальністю "М.Е.DOC" у листі від 01.11.2019 №0111/1 повідомило, що надати підтвердження направлення податкової накладної в електронному вигляді на реєстрацію до ЄДРПН за допомогою КП "М.Е.DOC" не виявляється можливим, оскільки, розробник КП "М.Е.DOC" не має доступу до баз даних позивача. Зазначивши при цьому, що вся інформація щодо формування та підписання електронного звіту фіксується в протоколі подій відповідного документа КП "М.Е.DOC". Дата та час відправлення, що фіксується КП "М.Е.DOC", залежить від системних налаштувань дати і часу на комп`ютері, з якого проводиться відправлення документу, та зазначається у вкладці "Очікується доставка".

Відтак протокол подій програмного комплексу «M.E.DOC», який надано позивачем не є достатнім доказом виконання останнім обов`язку з направлення на реєстрацію спірної податкової накладної, оскільки при відповідному налаштуванні персонального комп`ютера його штучне створення можливе. 

Натомість, як вбачається зі змісту судових рішень у цій справі, роздруківки скріншотів файлів спеціалізованого програмного забезпечення - комп`ютерної програми «M.E.DOC» та особистого кабінету платника податків визнано належними та допустимими доказами на підтвердження факту отримання документів та направлення на реєстрацію електронного документа, з посиланням на позицію, висловлену Верховним Судом, зокрема, у постановах від 22.11.2021 у справі № 160/10558/19 та від 24.11.2021 у справі №200/12604/19-а. Скаржник не вказує, чому такі висновки не є застосовними до обставин цієї справи.

Відповідно, наведені ГУ ДПС доводи не можуть бути визнані достатніми для відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2025 у справі № 520/34133/24 - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя	В.П. Юрченко