ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

16 січня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/8471/25 	

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область, 88008) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,, -

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2025 року ОСОБА_2 , яка представляє позивача Попович Володимира Володимировича ( ордер Серія АА №1404429) звернулпся через систему Електронний суд до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ПФУ в Закарпатській області, в якому просить:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром починаючи з 01.02.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025.

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 починаючи з 01.02.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням вже виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ в розмірі 65% грошового забезпечення.
На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року у справі №260/2844/25 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області було проведено перерахунок пенсії позивачу на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 №ХР18191/ПМ2023 від 26.03.2025 року. Після проведеного перерахунку пенсії позивачу, відповідачем було застосовано до пенсії останнього обмеження її максимального розміру, про що відповідач повідомив у листі від 17.09.2025.
Звертає увагу суду, що відповідно до розрахунку пенсії позивача станом на 01.02.2023, який є додатком до листа від 17.09.2025, йому встановлено пенсію у розмірі 23679,92 грн., однак через застосування відповідачем обмеження максимальним розміром позивачу фактично виплачується менше – 20930,00 грн. 
Окрім того, відповідно до розрахунку пенсії позивача станом на 01.03.2024, який наведений у листі від 17.09.2025, позивачу встановлено пенсію у розмірі 25246,92 грн., однак через застосування відповідачем обмеження максимальним розміром позивачу фактично виплачується менше – 23610,00 грн. Разом із тим, відповідно до розрахунку пенсії станом на 01.03.2025, який наведений у листі від 17.09.2025, позивачу встановлено пенсію у розмірі 26746,92 грн., однак через застосування відповідачем обмеження максимальним розміром фактично виплачується менше – 23610,00 грн. 
Позивач вважає дії відповідача щодо обмеження його пенсії починаючи з 01.02.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 максимальним розміром протиправними та такими, що порушують права позивача на належне пенсійне забезпечення.

27 жовтня 2025 року суддя ЗОАС Рейті С.І. відкрив спрощене позовне провадження по даній справі та встановив відповідачу 15-деннй строк для надання відзиву.

31 жовтня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
01.01.2025 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність в сумі 2361,00 грн. Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (з січня 2025 року розмір десяти прожиткових мінімумів відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» становить 23610,00 грн.).
Відповідно до абзацу 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» максимальний розмір пенсії (з урахуванням 3 надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. 
Відтак, пенсійна виплата позивача виплачується з дотриманням абзацу 3 статті 67 Закону у розмірі 23610,00 грн. Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, Головним управлінням Пенсійного фонду в Закарпатській області здійснено перерахунок та виплату пенсії, а тому позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Слід зазначити, що положення стосовно обмеження пенсії максимальним розміром є чинними, не визнавалися неконституційними, а тому підлягають застосуванню органами Пенсійного фонду. 
Оскільки Головне управління є територіальним органом виконавчої влади, що у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативноправовими актами, то в останнього правомірно не виникло підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність (ст. 13 Закону №2262-XII в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії).
У зв`язку з вищенаведеним, просить суд відмовити у задоволенні позову.

01 січня 2026 року керівником апарату ЗОАС видано Розпорядження № 36 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ". Обгрунтування -звільнення судді ОСОБА_3 , рішення зборів суддів № 6 від 23.12.2025 року.

01 січня 2026 року сформовано Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями . Підстава: звільнення судді з посади.

01 січня 2026 року згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями . справу переданого на розгляд судді Плехановій З.Б.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 січня 2026 року адміністративну справу №260/8471/25 прийнято до провадження.

Обставини встановлені судом

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-ХІІ в розмірі 65% грошового забезпечення.

Відповідно до листа Головному управлінню Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 17.09.2025 року №0700-0308-8/55598 адресованого представнику позивача, вбачається, що « розмір пенсії позивача станом на 01.07.2025 становить 23610,00 грн.
Різниця в пенсії за період 01.02.2023 - 30.06.2025 (з урахуванням виплачених сум) склала 392719,02 грн.
Відповідно до частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Розмір пенсії з 01.07.2025 року виплачується з дотриманням частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в сумі 23610,00 грн. 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. 
Нараховані на виконання рішення суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду. 
Отже, пенсії за минулий час буде виплачена після надходження коштів з Державного бюджету України в порядку черговості по даті набрання законної сили.».

Згідно розрахунку із пенсійної справи, позивача станом на 01.02.2023, який є додатком до листа від 17.09.2025, вбачається, що позивачу встановлено пенсію у розмірі 23679,92 грн., однак через застосування відповідачем обмеження максимальним розміром позивачу фактично виплачується менша пенсія – 20930,00 грн.

Згідно розрахунку із пенсійної справи, позивача станом на 01.03.2024, який є додатком до листа від 17.09.2025, вбачається, що позивачу встановлено пенсію у розмірі 25246,92 грн., однак через застосування відповідачем обмеження максимальним розміром позивачу фактично виплачується менша пенсія – 23610,00 грн.

Згідно розрахунку із пенсійної справи, позивача станом на 01.03.2025, який є додатком до листа від 17.09.2025, вбачається, що позивачу встановлено пенсію у розмірі 25246,92 грн., однак через застосування відповідачем обмеження максимальним розміром позивачу фактично виплачується менша пенсія – 23610,00 грн.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.

Мотиви та норми права застосовані судом

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України кожному громадянину гарантується право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262.

Обмеження пенсій військовослужбовців встановлювались частиною 7 статті 43 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-ХІІ).
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

У пункті 2 резолютивної частини згаданого рішення Конституційного Суду зазначено, що положення частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Тож з урахуванням висновків, сформульованих у рішенні Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, суд у цій справі формулює власний висновок про те, що з 20.12.2016 частина 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром 10 прожитковими мінімумами для непрацездатної особи, є нечинною, а тому не підлягає застосуванню у спірних відносинах.

У постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом пенсійного фонду максимального розміру пенсії особи, право на пенсійне забезпечення якої встановлене Законом №2262-ХІІ, та зазначив, що
у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Отже, наведені вище висновки Верховного Суду мали би бути враховані пенсійним органом під час обчислення та виплати пенсії позивача після перерахунків з 01.02.2023, з 01.03.2024 та з 01.03.2025 на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 у справі №260/2844/25, однак цього зроблено не було.

Зважаючи на факт визнання неконституційними положень частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром, суд зазначає, що пенсійний орган обмежуючи позивачу виплату пенсії максимальним розміром, діяв всупереч приписам Конституції України та Закону №2262-ХІІ.

За таких обставин суд, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача з 01.02.2023, з 01.03.2024, з 01.03.2025, зобов`язавши при цьому відповідача здійснити виплату позивачу з 01.02.2023, з 01.03.2024, з 01.03.2025 нарахованої пенсії без обмеження її максимального розміру.

Відтак позов необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4,м. Ужгород, Закарпатська область,88008, ЄДРПОУ 20453063 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром починаючи з 01.02.2023 року, з 01.03.2024 року та з 01.03.2025 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити виплату ОСОБА_1 з 01.02.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.03.2025 року пенсії без обмеження її максимального розміру, з урахуванням виплачених сум.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	З.Б.Плеханова