Справа № 576/3091/25
Провадження № 2-а/576/2/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2026 року м. Глухів

Глухівськийміськрайонний суд Сумської області
суддя	Усенко Л.М.	
секретар судового засідання	Бірюк О.І.	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу	№ 576/3091/25	
за позовом	ОСОБА_1 	
до 	ІНФОРМАЦІЯ_1 	
про	визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності	
учасники справи та представники:	не викликались 	

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся із вказаним адміністративним позовом до суду та просить визнати незаконною та скасувати постанову № 3152 від 17.10.2025 та закрити провадження у справі.
Позов мотивовано тим, що 17.10.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову № 3152 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 17 000 грн. У постанові вказано, що він нібтио самостійно не пройшов ВЛК відповідно до Закону України № 4235-ІХ від 12.02.2025. 
ОСОБА_1 не погоджується із викладеним у спірній постанові з огляду на наступне:
- ІНФОРМАЦІЯ_2 не видав йому направлення на проходження ВЛК, а тому він не міг її пройти;
- Закон України № 4235-ІХ від 12.02.2025 не визначає механізму виконання обов`язку «самостійно звернутися», не містить процедури звернення (усно, письмово, заява), визначеного місця або форми звернення, способу фіксації звернень, механізму відмови у видачі направлення, обов`язку ІНФОРМАЦІЯ_2 реєструвати такі звернення, без встановленого порядку неможливо довести, що особа щось порушила. Будь-яке покарання без чіткої процедури є свавільним та порушує ст. 19 Конституції України;
- позивач був визнаний обмежено придатним;
- була грубо порушена процедура складання протоколу - повістку не вручали, примусово доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2, не були роз`яснені права, копію протоколу не видали, не надали можливості ознайомитись із доказами, не надали часу та можливості підготувати пояснення;
- постанова про притягнення до адміністративної відповідальності була розглянута за відсутності позивача, а відповідач не надав доказів про його своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи. Таким чином позивач незаконно був позбавлений можливості приймати участь у розгляді справи, знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. Також позивач був позбавлений права під час розгляду справи оспорити звинувачення у порушенні, що б зобов`язувало відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП;
- відповідачем не надано доказів, що саме ним як начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було розглянуто справу, а не лише формально підписано постанову, а справу було розглянуто та складено постанову іншою посадовою особою, яка не має права розглядати справи за ст. 210-210-1 КУпАП;
- відповідачем не надано доказів, коли саме і яким чином було виявлене адміністративне правопорушення, що є необхідним для дотримання вимог ст. 38 та ст. 277 КУпАП;
- розгляд справи відбувся за відсутності особи, яка перебувала на стаціонарному лікуванні, що є очевидною, підтвердженою та поважною причини для неявки.
Ухвалою судді від 18.11.2025 позовну заяву залишено без руху, надано ОСОБА_2 п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви. 
Ухвалою судді від 18.12.2025 поновлено строк для оскарження постанови по справі про притягнення до адміністративної відповідальності, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано у відповідача матеріали, на підставі яких винесено спірну постанову, визначено строк надання доказів не пізніше п`яти днів з дня отримання цієї ухвали та роз`яснено право подати відзив у той же строк.
Ухвалою суду від 30.12.2025 у відповідача витребувано додаткові докази. 
23.12.2025 відповідач направив відзив, у якому заперечував проти позову, вважав позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки законом встановлювався обов`язок військовозобов`язаного особисто звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою отримання направлення та проходження ВЛК. Доказів такого звернення до позовної заяви додано не було. Під час складання протоколу позивачу були роз`яснені суть вчиненого правопорушення, зміст ст. 63 Конституції України, права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зафіксовано пояснення щодо суті вчиненого правопорушення, які підтверджені власним підписом ОСОБА_1 , також йому повідомлено про розгляд справи на 10-00 год 17.10.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач своїми правами заявити клопотання, надати докази, на правову допомогу не скористався, будь-яких повідомлень про відкладення розгляду справи від нього не надходило, тому розгляд справи правомірно було здійснено за його відсутності. 
Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 має повний вік 50 років, відноситься до категорії військовозобов`язаних громадян України, за якою і перебуває на відповідному обліку, не виконав обов`язку щодо проходження повторного медичного огляду для визначення придатності до військової служби за станом здоров`я, будучи раніше визнаним обмежено придатним.
Проходження ВЛК позивач розпочав лише 04.11.2025, тобто вже після винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та поза межами встановленого законом обов`язку пройти ВЛК до 05.06.2025.
Датою виявлення адміністративного правопорушення є 10.10.2025, коли уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 при перевірці повноти військово-облікових даних позивача було виявлено, що 16.03.1994 його було визнано обмежено-придатним до військової служби та те, що він самостійно не звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем перебування на військовому обліку для отримання направлення для проходження ВЛК. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАСУ) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, безпосередньо дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, зареєстрований у м. Глухові, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Глухів), 16.03.1994 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час (а.с.11, 44-46). 
02.10.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 (Глухів) на підставі ст. 259 КУпАП звернувся до начальника відділу поліції № 1 (м. Глухів) щодо доставлення ОСОБА_1 як громадянина, який вчинив адміністративне правопорушення, для складення відповідного протоколу (а.с. 57), що було виконано 10.10.2025 (а.с. 47).
10.10.2025 уповноважена особа офіцер ІНФОРМАЦІЯ_2 у присутності ОСОБА_1 склав протокол № 3152 про адміністративне правопорушення, та зазначив, що ОСОБА_1 як такий, що військово-лікарською комісією від 16.03.1994 був визнаний обмежено придатним до військової служби до 05.06.2025 не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби як особа, яка була визнана обмежено придатною до військової служби до набрання чинності Законом України № 4235-ІХ від 12.02.2025 (дата набрання чинності 15.02.2025) (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), чим порушив п. 2 розд. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». ОСОБА_1 в особливий період вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. ст. 210-1 КУпАП (40-41).
Під час складення протоколу ОСОБА_1 роз`яснені зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено про розгляд справи о 10-00 год 17.10.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 скористався своїм правом надати письмові пояснення, особисто зазначивши у відповідній графі протоколу: «Не знав, що потрібно пройти ВЛК», та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення.
Також 10.10.2025 ОСОБА_1 направлений до КНП «Глухівська міська лікарня» для проходження ВЛК (а.с. 37).
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (призначений на посаду наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ від 06.01.2025) від 17.10.2025 № 3152 установлено, що 10.10.2025 о 07-34 год в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 як такий, що військово-лікарською комісією від 16.03.1994 був визнаний обмежено придатним до військової служби до 05.06.2025 не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби як особа, яка була визнана обмежено придатною до військової служби до набрання чинності Законом України № 4235-ІХ від 12.02.2025 (дата набрання чинності 15.02.2025) (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), чим порушив п. 2 розд. ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». ОСОБА_1 в особливий період вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. ст. 210-1 КУпАП. Цією ж постановою на позивача накладено штраф у сумі 17 000 грн (а.с. 6).
З постанови не вбачається, що позивач був присутній під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Доказів її направлення позивачу суду не надано.
Разом із цим позивач стверджує, що отримав копію оскаржуваної постанови поштою 12.11.2025, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення (а.с. 7). 
05.11.2025 позивач пройшов ВЛК та визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_2, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Є непридатним до служби у підрозділах спеціального призначення, десантно-штурмових військах, морській піхоті, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах (а.с. 8, 9). 
З 13.10.2025 по 24.10.2025 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у КНП «Глухівська міська лікарня» (а.с. 12, 17).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини виникли внаслідок притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП через порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме не проходження повторного медичного огляду.
Як слідує з оскаржуваної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за непроходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби, та його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за частиною 3 статті 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення - вчинення такого порушення в особливий період.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18 березня 2014 року наголосив Верховний Суд України у постанові від 30 травня 2018 року в справі № 521/12726/16-ц.
Крім того, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.
Отже, як на момент притягнення позивача до адміністративної відповідальності (17 жовтня 2025 року), так і в період не проходження повторного медичного огляду, зазначеного в постанові, діяв особливий період.
Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Тобто, диспозиція ст. 210-1 КУпАП є бланкетною та відсилає до спеціального законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини щодо оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно з абзацом 4 частини 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до абзацу 4 частини 10 статті 1 України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.
Відповідно до пп. 4 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я СБУ, а у розвідувальних органах - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії розвідувальних органів.
Отже, положеннями вищевказаних нормативно-правових актів встановлено обов`язок військовозобов`язаних громадян України проходити медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби.
В свою чергу, Законом України «Про внесенні змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 3621-ІХ від 21 березня 2024 року виключено таку підставу для зняття з військового обліку призовників та взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян, яких за станом здоров`я визнано непридатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3621-IX було встановлено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом, протягом дев`яти місяців з дня набрання чинності цим Законом (тобто до 04 лютого 2025 року) підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
15 лютого 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» № 4235-ІХ від 12 лютого 2025 року (далі за текстом Закон № 4235-ІХ), яким внесені зміни до Закону № 3621-IX та п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення викладено в новій редакції: «Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2025 року № 519 внесені зміни до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 зі змінами, зокрема абзац другий пункту 69 викладено в такій редакції: «Особи, які не проходили медичний огляд, або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, або які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю) направляються на військово-лікарську комісію».
Системний аналіз вказаних норм дає підстави стверджувати, що обов`язок з проходження повторного медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби покладається на громадян України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності вказаним вище Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю). Вказані громадяни зобов`язані з 15 лютого 2025 року (дати набрання чинності Закону № 4235-ІХ) до 05 червня 2025 року самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Як вбачається з матеріалів справи 16.03.1994 ОСОБА_1 визнаний непридатним в мирний час, обмежено придатним у воєнний час.
При цьому, станом на день винесення оскарженої постанови останньому виповнилося 50 років.
Отже, ОСОБА_1 , будучи громадянином України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, який був визнаний обмежено придатним до військової служби у воєнний час, був зобов`язаний до 05 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби, самостійно ініціювавши проходження ВЛК шляхом звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 або звернення через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста.
Однак, доказів вчинення таких дій позивачем до 05 червня 2025 року суду не надано.
Зазначені обставини підтверджують факт порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист».
Такі дії вчинені в особливий період.
Таким чином, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Що стосується посилань позивача на те, що відповідачем було порушено процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Можливість реалізації права, зокрема, на ознайомлення з матеріалами справи, заявлення клопотань, користування юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи залежить виключно від волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як встановлено судом вище, позивач був присутнім під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, власноруч написав письмове пояснення, отримав копію протоколу, був ознайомлений з відповідними правами та обов`язками, часом і місцем розгляду справи. 
Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів звернення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, подання чи заявлення клопотання про залучення адвоката Не клопотав позивач і про відкладення розгляду справи через перебування з 13.10.2025 на стаціонарному лікуванні.
Також з матеріалів справи встановлено, що правопорушення було виявлене відповідачем щонайменше 02.10.2025, коли було направлене звернення до відділу поліції щодо доставлення ОСОБА_1 для складення протоколу про адміністративне правопорушення. Отже, визначений ст. 38 КУпАП строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності не завершився станом на день розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Враховуючи наведене, порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності суд не вбачає.
Відтак, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 9, 243, 255, 286 Кодексу України адміністративно судочинства, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.
Повний текст судового рішення складено 06 січня 2026 року.

Суддя         Л.М. Усенко