Справа № 522/125/26
Провадження по справі № 3/522/108/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Іванов В.В., при секретарі Урум Т.В., за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли з УПП в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2025 о 09 год. 30 хв., пішохід ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, 84, здійснила вихід на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 . При ДТП транспортний засіб отримав механічні ушкодження з матеріальними збитками, чим ОСОБА_1 порушила вимоги п. 4.14 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не визнала, просила провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення. 
Свої доводи мотивувала тим, що перед виходом на проїзну частину вул. Мечникова вона діяла обачно та уважно, попередньо оцінила дорожню обстановку, оглянула проїзну частину в обох напрямках руху та переконалась у відсутності транспортних засобів, які б могли становити небезпеку для її руху. ОСОБА_1 зазначила, що на момент виходу на проїзну частину жодних транспортних засобів у межах видимості не було, що дало їй об`єктивні підстави вважати перехід безпечним.
Крім того, ОСОБА_1 звернула увагу на те, що на відповідній ділянці вул. Мечникова відсутності пішохідні переходи, у зв`язку з чим вона не мала можливості скористатися спеціально відведеним місцем для переходу проїзної частини.
Також ОСОБА_1 пояснила, що водія транспортного засобу «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 вона не бачила, оскільки вказаний автомобіль з`явився раптово та несподівано. Безпосередньо момент наїзду для неї був раптовим, оскільки вона відчула лише різкий удар. ОСОБА_1 зазначила, що з її боку були вжиті всі можливі заходи обережності, а будь-які умисні чи необережні дії, які б перебували у причинному зв`язку з настанням ДТП та могли б утворювати склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відсутні. 
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 548743 від 23.12.2025 та додані до нього матеріали адміністративної справи, заслухавши надані в судовому засіданні пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , суд приходить до наступних висновків. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Порядок дорожнього руху на території України, згідно з положеннями Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно з законодавством.
Згідно з п. 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язанні знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 4.14а ПДР України, пішоходам забороняється виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.
Вказана норма покладає на пішохода обов`язок проявляти підвищену обачність, об`єктивно оцінювати дорожню обстановку та утримуватися від виходу на проїзну частину у випадку, коли такий вихід може створити небезпеки або перешкоду для руху транспортних засобів.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи в статусі пішохода, вийшла на проїзну частину вул. Мечникова у місці, де відсутній пішохідний перехід, не пересвідчившись належним чином у безпечності такого маневру. Факт ДТП, а саме наїзду транспортного засобу Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 та ОСОБА_1 свідчить про те, що на момент виходу ОСОБА_1 на проїзну частину на ній перебував транспортний засіб, який рухався у межах видимості та створював реальну небезпеку для пішохода. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що перед виходом на проїзну частину вона переконалась у відсутності транспортних засобів, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються сукупністю інших доказів у справі, зокрема схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, поясненнями водія транспортного засобу «Chevrolet Aveo» д.н.з. НОМЕР_1 - ОСОБА_2 , які підтверджують факт руху транспортного засобу у момент виходу пішохода про проїзну частину. 
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , виходячи на проїзну частину, не впевнилась у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, чим порушила вимоги п. 4.14а Правил дорожнього руху України. Зазначене порушення є істотним та таким, що перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення також підтверджується доданими до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 548743 від 23.12.2025 матеріалами адміністративної справи, а саме:
-схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 23.12.2025;
-письмовими поясненнями ОСОБА_1 ;
-письмовими поясненнями ОСОБА_2 
-рапортом від 11.12.2025.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відтак, суд приходить до висновку, що в даному випадку в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки порушення вимог п. 4.14а Правил дорожнього руху, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Таким чином, встановлені судом обставини та досліджені докази, їх належна оцінка в сукупності, дають можливість прийти однозначного висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю доведена зібраними матеріалами справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на встановлені обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд вважає необґрунтованою позицію ОСОБА_1 про її невинуватість у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, оскільки така її позиція була спростована дослідженими судом доказами.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суд враховує характер скоєного адміністративного правопорушення, особу правопорушника, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Обставини, які відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 за вчиненне нею адміністративне правопорушення, судом не встановлено.
Отже, враховуючи зазначені обставини справи, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_1 , а також для припинення вчинення нею нових правопорушень, буде достатнім та необхідним застосування адміністративного стягнення у виді штрафу.
Згідно ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку з ухваленням судом постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення ОСОБА_1 підлягає стягненню сума судового збору.
Керуючись ст. ст. 9, 10, 24, 38, 124, 221, 268, 283, 284 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень на користь держави. 
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за редакцією від 01.01.2026, стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665,60 гривень на користь держави.
У разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладання штрафу, постанова про накладання штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначений у відповідній статті КУпАП.
Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення та підлягає зверненню до виконання протягом трьох місяців з моменту її винесення. В разі ж оскарження постанови перебіг строку давності звернення її до виконання зупиняється до розгляду скарги.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Приморського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси Віктор ІВАНОВ