Справа № 453/1415/25 Головуючий у 1 інстанції: Ясінський Ю.Є. 
Провадження № 33/811/100/26 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю адвоката Киретів Ярослава Івановича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Киретів Я.І. на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року, 

встановив:

постановою Сколівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року,  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.
Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 18 серпня 2025 року, о 01 год. 35 хв., в с. Сможе, вул. Тараса Шевченка, 15, Стрийського району Львівської області, керував транспортним засобом марки «Ford Focus», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу Drager, ALCOTEST 6820, тест №1438, результат 0,38 проміле, чим порушив вимоги п. 2.9(а) Правил дорожнього руху України.
На зазначену постанову адвоката Киретів Я.І. подав апеляційну скаргу із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Сколівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 , скасувати таку постанову та закрити провадження у справі.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження покликається на те, що отримав копію постанови та ознайомився з нею лише 30.12.2025 року.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що суд першої не врахував, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.
Зазначає, що працівники поліції, як орган, який склав протокол, не представили суду доказів керування ОСОБА_1 транспортного засобу та його зупинки працівниками поліції. Поліція надала відео-матеріал на якому міститься лише процес огляду та перевірки ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння. Фактично це означає, що поліція в даній ситуації надавала суду докази, що їй вигідні і цим самим спотворювати дійсні обставини. Водночас суд першої інстанції не зобов`язав поліцію надавати докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та правомірності зупинки водія
Заслухавши пояснення адвоката Киретів Я.І., який не заперечив про розгляд апеляційної скарги у відсутність свого довірителя, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 
Доводи апелянта щодо поважності пропуску строку апеляційного оскарження є обґрунтованими. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
Так, вимогами ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно із положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Однак, вказані вимоги закону судом першої інстанції належним чином виконані не були. Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 7, 9 КУпАП допустив спрощений підхід при розгляді адміністративного провадження за ч. 1 ст. 130 КУпАП, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події. Такий висновок апеляційного суду ґрунтується на наступному.
Згідно ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена адміністративним законом сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Під керуванням транспортним засобом належить розуміти виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Дослідженням матеріалів справи встановлено, що суд першої інстанції в порушення вищезазначених вимог закону належним чином не з`ясував обставини справи, оскільки викладені в постанові висновки суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не ґрунтуються на доказах, що містяться в матеріалах даної справи, та фактичних обставинах.
Так, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що його дії належить кваліфікувати як особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Разом із тим, сам ОСОБА_1 факт керування ним транспортним засобом заперечує. При цьому в матеріалах справи міститься відеозапис з бодікамер поліцейських, однак, ним не зафіксовано факту керування транспортним засобом, факту зупинки поліцейськими автомобіля, що рухається та перебування ОСОБА_1 за кермом заведеного автомобіля або інші відомості, що підтверджували б керування ним будь-якими транспортними засобами.
Як вбачається з наявного відеозапису, він починається з моменту, коли працівники поліції вже спілкуються з ОСОБА_1 біля автомобіля, який не перебуває у заведеному стані, при цьому ОСОБА_1 не перебуває в салоні автомобіля взагалі. В процесі спілкування поліцейських з ОСОБА_1 останній неодноразово повідомляв їх про те, що він не перебував за кермом автомобіля. Не знаючи повною мірою своїх обов`язків згідно із законодавством, погодився пройти перевірку на стан алкогольного сп`яніння.
Фактично єдиним доказом фату керування ОСОБА_1 автомобілем за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є рапорт співробітника поліції, який у даному випадку представляє сторону обвинувачення, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції його показання, з урахуванням відсутності їх об`єктивного підтвердження іншими доказами, не вважає достатнім та безсумнівним підтвердженням факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Будь-які інші докази на підтвердження даної обставини, такі, як аудіо-та відеозаписи з інших засобів, ніж боді-камери поліцейських, письмові докази тощо в матеріалах справи відсутні. 
Таким чином, в матеріалах справи відсутні достатні об`єктивні дані, які б підтверджували заперечуваний стороною захисту факт керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом зафіксованому належним чином. Дані обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Враховуючи викладене, а також те, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведена поза розумним сумнівом допустимими та достовірними доказами.
За таких обставин постанову судді суду першої інстанції слід скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
постановив:
поновити строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу адвоката Киретів Ярослава Івановича – задоволити.
Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2025 року про Сколівського районного суду Львівської області від 22 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА