Провадження № 3/742/77/26 
Єдиний унікальний № 742/12/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2026 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді Павлова В.Г., при секретарі судового засідання Сірій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 

за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП

ВСТАНОВИВ:
18.12.2025 р. о 16 год. 32 хв. в м. Прилуки по вул. В`ячеслава Чорновола, 133 водій ОСОБА_1 повторно, будучи протягом року притягнутим до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, здійснював керування транспортним засобом «ВАЗ 21099» /д.н.з. НОМЕР_1 /, при цьому не маючи права керування таким транспортним засобом. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.1 «а» ПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП. 
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом телефонограми та направлення судової повістки, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. 
За таких обставин та з огляду на те, що при повідомленні судом про місце та час розгляду справи, а також, за результатом вжиття всіх заходів щодо унеможливлення порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 , який будучи обізнаним, що відносно нього 18.12.2025 р. складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП, що має наслідком притягнення до відповідальності, згідно норм передбачених КУпАП і по день винесення постанови суду, не дивлячись на достатність часу для того, аби з`явитися до суду та дізнатися про рух справи, заходів для явки до суду не вжив, письмових заперечень проти протоколу не подав.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає поведінку учасника процесу такою, що направлена на затягування розгляду справи, з метою спливу строку притягнення до адміністративної відповідальності, та уникнення відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення проти безпеки дорожнього руху. 
З урахуванням положення ст. 268 КУпАП, яка не містить заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, що передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також вимоги ст.277 КУпАП в частині строків розгляду, з огляду на вжиті заходи для належного інформування про час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності  ОСОБА_1 .
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП. 
Згідно ч.5 ст.126 КУпАП склад адміністративного правопорушення, що інкримінується  ОСОБА_1 , полягає у повторному протягом року вчиненні порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Диспозиція ч.4 ст.126 КУпАП передбачає склад правопорушення, який полягає у керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до п.2.1 «а» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною своїх прав та інтересів.
В силу положень ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує подію та обставини правопорушення, а доказами у справі є, зокрема, пояснення особи, що притягується до відповідальності, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення від 22.12.2025 р. серії ЕПР1 № 544380 в частині часу і місця вчинення адміністративного правопорушення, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала; довідкою САП Прилуцького РВП ГУНП від 20.12.2025 р. щодо притягнення протягом року до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 ; постановою серії ЕНА №4317153 від 21.03.2025 р. про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП (в частині правильності кваліфікації дій); довідкою САП Прилуцького РВП ГУНП № 82070-2025 від 20.12.2025 р. про реєстрацію т.з. ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 – власник ОСОБА_2 , інформації ТСЦ №7442 від 26.12.2025 р. щодо відсутності Інформації про видачу посвідчення водія ОСОБА_1 . 
З переглянутого відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 в спілкуванні з працівниками поліції підтверджував факт керування транспортним засобом. Тобто, незважаючи на попереднє притягнення до відповідальності за аналогічне правопорушення та усвідомлюючи заборону, встановлену п.2.1 «а» ПДР, ОСОБА_1 свідомо продовжив керування транспортним засобом, не маючи права керування ним, що свідчить про стійке небажання виконувати правила дорожнього руху та зневажливе ставлення до визначених законом обов`язків.
В ході судового розгляду не встановлено незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
На виконання положень ч.3 ст.268 КУпАП, інспектором поліції було надано можливість ОСОБА_1 надати письмові пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Будь-яких заперечень з приводу складеного протоколу  ОСОБА_1 не висловлював.
Суд звертає увагу на те, що право відмовитись давати свідчення щодо себе, закріплене ст.63 Конституції України, є важливою гарантією захисту від незаконного тиску на особу з метою змусити її своїми показаннями створити підставу для притягнення її до відповідальності. Дотримання права не свідчити проти себе є складовою реалізації права особи на справедливий і публічний розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, закріпленого у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Проте, заборона притягнення до відповідальності особи на підставі її відмови давати пояснення не свідчить про неможливість використання у доказуванні факту мовчання особи в ситуаціях, які чітко вимагають необхідність надання таких пояснень.
Гарантії щодо реалізації права не свідчити проти себе не позбавляють суд можливості враховувати відмову особи, яка обвинувачується у вчиненні адміністративного правопорушення від дачі показань, за умови доведеності її вини поза розумним сумнівом на підставі сукупності інших доказів у справі.
Вищезазначені факти його вини є переконливими, достатніми, в повному обсязі відповідають фактичним обставинам справи та знайшли своє підтвердження в доказах, які містяться в матеріалах справи, що були повно та всебічно досліджені під час судового засідання. 
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та для запобігання вчинення нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами.
Положеннями ст.33 КУпАП визначено, що суд при накладенні адміністративного стягнення враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху. 
Суд звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків.
З врахуванням ступеню та характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та відношення до скоєного адміністративного правопорушення, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, суд вважає, що  ОСОБА_1 слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції статті з позбавленням права керування транспортним засобом.
Санкцією ч.5 ст.126 КУпАП також передбачено оплатне вилучення транспортного засобу. Враховуючи, що автомобіль, яким керував  ОСОБА_1 ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , згідно довідки САП Прилуцького РВП ГУНП від 20.12.2025 р. належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підстав для застосування стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу суд не вбачає.
Ураховуючи те, що у даній справі ОСОБА_1 є особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, судовий збір у відповідності до положень ст.40-1 КУпАП, належить сплаті на загальний підставах, а тому суд не вбачає підстав для звільнення його від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст.23, 33,40-1, ч.5 ст.126, ст.283-285 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто, в сумі 40 800 /сорок тисяч вісімсот/ грн з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 /п’ять/ років без оплатного вилучення транспортного засобу. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 605 /шістсот п`ять/грн 60 коп. судового збору.
Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф повинен бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі її оскарження – не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу, згідно з ч.1 ст.308 КУпАП, надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
Згідно ст.291 КУпАП постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя       В.Г. Павлов