Справа № 466/11169/25
Провадження № 2-а/466/31/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2026 м. Львів
Шевченківський районний суд м. Львова
у складі: головуючої судді Торської І.В.,
секретаря судового засідання Степанюк Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції №1 (м. Городок) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області капітана Фостяк Ростислава Ігоровича та Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне стягнення,
встановив:
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Задорожний І.Б. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови інспектора відділення поліції №1 (м. Городок) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області капітана Фостяк Ростислава Ігоровича від 21.11.2025 серії ЕНА №6198709 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В обґрунтування позовних вимог адвокат Задорожний І.Б. покликався на те, що 21.11.2025 року об 21:36:44 год. інспектором відділення поліції №1 (м. Городок) Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області капітаном поліції Фостяком Ростиславом Ігоровичем відносно ОСОБА_1 (надалі – Позивач) було складено постанову ЕНА №6198709 від 21.11.2025р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої, зазначено, що «21.11.2024 року 21:32:21 год. у м. Городок по вул. Артишівська 9, керуючи транспортним засобом RENAULT Megan Scenic д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті чим порушив п.9.2.б. ПДР – порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, за що передбачена адміністративна відповідальність на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП. Інспектор поліції прийняв по справі рішення, вид адміністративного стягнення та сума штрафу: 510,0 грн. До постанови додається: відео боді камери». Однак ОСОБА_1 жодним чином не порушував Правил дорожнього руху України. Перед початком виїзду з території заводу ТОВ "ТБФ ГРУП" ( код ЄДРПОУ 45287939, адреса м. Городок, вул. Артишівська 9/1) на вулицю Артишівська, керуючи транспортним засобом RENAULT Megan Scenic, державний номер НОМЕР_1 , він подав світловий сигнал покажчиком повороту у відповідному напрямку, а саме — ввімкнув правий покажчик повороту, чим виконав вимоги п. 9.2.б ПДР України. Після цього ОСОБА_1 виїхав на вулицю Артишівська та продовжив рух прямо в напрямку вулиці Львівської. У зв`язку з цим він категорично заперечив проти складення інспектором поліції постанови про накладення адміністративного стягнення та неодноразово просив інспектора надати докази нібито допущеного ним порушення правил подачі попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом чи розворотом. Проте інспектор поліції проігнорував законну вимогу ОСОБА_1 і не надав жодних доказів, які б підтверджували порушення ним ПДР України. Крім того, ОСОБА_1 не було надано можливості викласти свої пояснення та заперечення щодо суті інкримінованого йому адміністративного правопорушення, що є порушенням його процесуальних прав. Також у постанові інспектором зазначено доказ у вигляді відеозапису з боді-камери, проте жодного такого відеозапису, який би містив фіксацію правопорушення та підтверджував його вчинення Максимовичем А.М., інспекторами надано не було. Посилання інспектора поліції на те, що Максимовичем А.М. було порушено правила подачі попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом є безпідставним та жодними доказами не підтверджується. В зв`язку з чим, вважає дії інспектора поліції неправомірними, а складену ним постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною із порушенням права на захист Максимовича А.М., а отже такою, що має бути скасована.
Ухвалою судді від 08.12.2025 позовну заяву представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Задорожного І.Б. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
19.01.2026 до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про те, що позовні вимоги підтримує та розгляд справи здійснювати без його участі та адвоката.
Відповідачам встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний в ухвалі суду строк відповідачі не надали суду відзив на позовну заяву без поважних причин. У судове засідання явку представників не забезпечено, хоча про дату, час і місце судового розгляду були належним чином повідомлені.
Згідно ч.1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи /у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження/, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч.5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Суд, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності учасників справи, які про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Розглянувши справу в порядку письмового провадження, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п.9.2.б ПДР України - Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Справи про вказане адміністративне правопорушення мають право розглядати і накладати адміністративні стягнення працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ст.222 КУпАП).
Згідно п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 №1395,уразі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі передбачених ч.2 ст.122 КУпАП.
Судом встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 21.11.2025 серії ЕНА № 6198709, складеною інспектором відділення поліції №1 (м. Городок) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області капітана Фостяк Р.І., ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.2 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 510 грн.
Відповідно до змісту зазначеної постанови, 21.11.2025 о 21:32 год. у м. Городок, вулиця Артишівська, 9, ОСОБА_1 керуючи т/з не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п. 9.2.б ПДР, відповідальність за що передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Позивач стверджує, що не порушив Правил дорожнього руху, а працівник патрульної поліції при винесенні даної постанови не з`ясував усіх обставин справи, а саме чи винен позивач у скоєнні вказаного адміністративного правопорушення, не роз`яснив позивачу права відповідно до ст. 268 КУпАП.
До матеріалів справи відповідачем не долучено жодних доказів, які б підтверджували винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.9.2.б ПДР.
Відтак, суд вважає, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови прийняв зазначене рішення на підставі об`єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.
Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак, небажання відповідача надавати докази в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись доказами наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.3 ст.205 КАС України.
Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.
Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.
Зі змісту ст.280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Виходячи з наведеного та враховуючи, що судом не встановлено, а відповідачами не представлено жодного належного, об`єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому суд вважає, що позов в частині скасування спірної постанови та закриття провадження у справі слід задовольнити.
Разом з тим, частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відтак, даним порядком не передбачено визнання постанови протиправною, а тому позовна вимога в цій частині не підлягає до задоволення.
Відповідно до ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.
Враховуючи, що судове рішення прийняте не на користь відповідача - суб`єкта владних повноважень, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень на користь позивача.
Керуючись ст. 19, 62 Конституції України, ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 205, 241-246, 286, 293 КАС України, ст. 7, 9, 122, 245, 251, 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
у х в а л и в :
адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції №1 (м. Городок) ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області капітана Фостяк Ростислава Ігоровича та Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне стягнення задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕНА № 6198709 від 21.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції у Львівській області /ЄДРПОУ:40108833, місцезнаходження: м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3/ на користь ОСОБА_1 /ІПН НОМЕР_2 /понесені витрати на оплату судового збору при поданні позову до суду у розмірі 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання тексту судового рішення.
Текст рішення складено та підписано 26 січня 2026 року.
  Суддя	  	 І.  В.  Торська