ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7319/25 Справа № 204/14348/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Приваліхіна А. І. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Свистунової О.В.,
суддів: Макарова М.О., Ткаченко І.Ю.,
за участю секретаря - Піменової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційні скарги  ОСОБА_1 та Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»
на ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року
у цивільній справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», банк) звернулося до суду з заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Заява обґрунтовувалась тим, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» задоволено та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти в сумі 43 500,18 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Заявник стверджував, що АТ КБ «ПриватБанк» виконав рішення суду добровільно, перерахувавши на кредитний картковий рахунок (з якого були викрадені кредитні кошти) ОСОБА_1 грошові кошти, які були викрадені невстановленими особами (шахраями), а саме було перераховано 12 листопада 2024 року - 43 422,30 грн. на картку № НОМЕР_1 ; 14 листопада 2024 року - 49,42 грн. та 28 листопада 2024 року - 105,00 грн. та 77,88 грн. на картку № НОМЕР_2 .

Вказував, що в подальшому банк дізнався про відкрите виконавче провадження з примусового виконання рішення суду у справі № 204/14348/23 та направив до Печерського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) докази добровільного виконання рішення суду у справі № 204/14348/23, у зв`язку з чим виконавче провадження було закрито.

ОСОБА_1 не погодилась із виконанням рішення суду, оскільки просила банк повернути стягнуті кошти за рішенням суду не на кредитний рахунок (з якого були викрадені кредитні кошти), а на інший - для платежів, у зв`язку з чим, подала до суду скаргу на дії заступника начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2024 року у виконавчих провадженнях № НОМЕР_9, № НОМЕР_10 та № НОМЕР_11, винесені заступником начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. та зобов`язано її усунути порушення шляхом відновлення цих виконавчих проваджень.

Заявник вважав, що АТ КБ «ПриватБанк» виконав рішення суду добровільно, перерахувавши на кредитний картковий рахунок (з якого були викрадені кредитні кошти) ОСОБА_1 грошові кошти, які були викрадені невстановленими особами (шахраями).

08 січня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення від 30 квітня 2024 року у справі № 204/14348/23. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року заява банку про роз`яснення рішення суду була залишена без задоволення, оскільки суд дійшов висновку, що банком рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі № 204/14348/23 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 43 500,18 грн. виконано. Не зважаючи на вищенаведені висновки суду викладені в ухвалі від 04 лютого 2025 року Печерський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року відновив виконавчі провадження № НОМЕР_9, № НОМЕР_10 та № НОМЕР_11 про стягнення з банку коштів за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі № 204/14348/23.

09 квітня 2025 року до АТ КБ «ПриватБанк» надійшла вимога Печерського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі № 204/14348/23 та сплати боргу за виконавчими листами по ВП № НОМЕР_11 в сумі 43 500,18 грн., по ВП № НОМЕР_9 в сумі 5 000,00 грн. та по ВП № НОМЕР_10 в сумі 2 000,00 грн. Враховуючи податкове законодавство України банк виконав рішення суду щодо стягнення витрат на правову допомогу в повному обсязі, а саме 12 листопада 2024 року банк перерахував на картку № НОМЕР_2 , рахунок ( НОМЕР_3 ) грошові кошти в розмірі 5 635,00 грн., виходячи із розрахунку: 7 000,00 грн. зменшено на суму ПДФО - 1 260,00 грн. та військовий збір 105,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями.

Ураховуючи, що Печерським відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) стягнуто грошові кошти за вказаними виконавчими провадженнями, банк, уточнивши вимоги, просив суд визнати виконавчі листи № 204/14348/236 від 16 жовтня 2024 року такими, що не підлягають виконанню, та стягнути з ОСОБА_1 безпідставно одержані стягувачем від боржника кошти за виконавчими провадженнями в сумі 43 422,30 грн., в сумі 5 000,00 грн. та в сумі 1 895,00 грн. відповідно.

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково.

Визнано виконавчий лист Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних коштів в сумі 43 500,18 грн., таким що не підлягає виконанню.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 43 422,30 грн. безпідставно одержаних стягувачем від боржника коштів за виконавчим документом по виконавчому провадженню № НОМЕР_11.

У задоволенні іншої частини вимог заяви відмовлено.

У поданій 02 червня 2025 року апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду в частині задоволених вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на момент відкриття виконавчого провадження зобов`язання не було виконане, а сплата боржником кошів після пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання не може вважатися добровільним виконанням грошового зобов`язання, що, у свою чергу, виключає можливість застосування правил статті 432 ЦПК України.

У поданій 04 червня 2025 року апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду в частині відмовлених вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтовувалась тим, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що банк добровільно виконав рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу (5 000,00 грн. та 2 000,00 грн.), за якими відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10.

У відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_1  заперечувала проти задоволення апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», просила її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.

09 грудня 2025 року до апеляційного надійшло клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Провоторова Ю.В. про відкладення розгляду справи у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні, яке відбудеться 09 грудня 2025 року о 12 год. 30 хв. в Новокодацькому районному суді міста Дніпра.

В силу положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

Колегія суддів звертає увагу, що представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Провоторова Ю.В. приймав участь в попередніх судових засіданнях, надавав пояснення та його думка була заслухана судом апеляційної інстанції.

Також колегія суддів враховує, що АТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, в структурі якого діє юридичний департамент, а тому банк мав можливість направити іншого представника для участі в судовому засіданні.

Крім того, представник заявника не був позбавлений права приймати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Колегією суддів враховано, що матеріали справи є достатніми для перевірки правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду даної справи без участі належним чином повідомлених учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає задоволенню, а апеляційну скаргу  ОСОБА_1  слід задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про повернення безпідставно списаних грошових коштів (т.1 а.с.1-5, 189-190).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти в сумі 43 500,18 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (т.2 а.с.49-54).

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн. (т.2 а.с.72-73).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року залишено без змін (т.2 а.с.134-144).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року змінено в частині розміру стягнутих з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу з 20 000,00 грн. до 5 000,00 грн. (т.2 а.с.145-150).

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. (т.2 а.с.175-182).

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про виконання вищевказаного рішення суду (т.3 а.с.14).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2024 року частково задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. у цивільній справі № 204/14348/23. Визнано неправомірними дії заступника начальника відділу Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. щодо винесення постанов про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2024 року у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11. Скасовано постанови заступника начальника відділу Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. про закінчення виконавчого провадження від 05 грудня 2024 року у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11. Зобов`язано заступника начальника відділу Печерського ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. усунути порушення шляхом відновлення виконавчих проваджень №№ НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11 (т.2 а.с.200-203).

08 січня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» - адвоката Провоторова Ю.В. про роз`яснення рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/14348/23 від 30 квітня 2024 року (т.2 а.с.190-194).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року відмовлено АТ КБ «ПриватБанк» у роз`яснені вищевказаного рішення суду (т.3 а.с.219-221), зокрема з тих підстав, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі № 204/14348/23 в частині стягнення на користь ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 43 500,18 грн. (43 422,3 + 77,88) виконано.

З платіжних інструкцій № 57947, № 57976 та № 57948 від 09 квітня 2025 року вбачається, що Печерським ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виставлено АТ КБ «ПриватБанк» рахунки у виконавчому провадженні № НОМЕР_10 на суму 1 895,00 грн., у виконавчому провадженні № НОМЕР_11 на суму 43 422,30 грн. та у виконавчому провадженні № НОМЕР_9 на суму 5 000,00 грн., за виконавчим листом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року.

Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року частково задоволено заяву АТ КБ «ПриватБанк» про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа № 204/14348/23, зокрема, в частині стягнення з банку на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних кредитних коштів в сумі 43 500,18 грн. (т.4 а.с.58-59).

23 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про зарахування на кредитний рахунок примусово стягнутих грошових коштів та закриття кредитного рахунку (т.4 а.с.75).

23 квітня 2025 року заступником начальника відділу Печерського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., винесено постанови про закриття: виконавчого провадження № НОМЕР_10 (про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.); виконавчого провадження № НОМЕР_9 (про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.), виконавчого провадження № НОМЕР_11 (про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних грошових коштів в розмірі 43 500,00 грн.), на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 вбачається, що Печерським ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 22 квітня 2025 року на виконання виконавчого листа № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року перераховано 1 885,52 грн., 4 975,00 грн. та 43 372,00 грн. (т.4 а.с.80-81 та на звороті).

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року у справі № 204/14348/23 в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 43 500,18 грн. (43 422,30 + 77,88) банком виконано добровільно, при цьому Печерським ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) також стягнуто з банку 43 422,30 грн. в примусовому порядку, з яких зараховано банком 43 372,30 грн., а 50,00 грн. списано за комісію, що, в свою чергу, призводить до подвійного стягнення з боржника, у зв`язку з чим такий виконавчий лист необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Встановивши підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у вказаній частині, суд вважав, що наявні підстави для повернення боржникові коштів, які були стягнуті з боржника за не чинним виконавчим листом.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Правовідносини, які виникли у даній справі на стадії виконання судового рішення, регламентовані положеннями розділу VI ЦПК України та нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені обставини, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Однією із підстав закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Іншою підставою закінчення виконавчого провадження є визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (пункт 5 частини першої статті 39 вказаного Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: процесуально-правові та матеріально-правові. Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

У зазначеній категорії справ саме на суд на підставі наданих сторонами доказів покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц (провадження № 61-43447св18), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20 (провадження № 61-10482ав21), від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001 (провадження № 61-1762ав22), та інших.

Сукупний аналіз змісту статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 432 ЦПК України свідчить про те, що добровільне виконання боржником зобов`язань за судовим рішенням поза межами процедури примусового виконання рішення органами виконавчої служби є підставою для застосування механізму, передбаченого статтею 432 ЦПК України, а фактичне виконання рішення на стадії примусового виконання (за наявності відкритого виконавчого провадження) позбавляє таке виконання ознак добровільності та є підставою для закінчення провадження згідно зі статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження».

У справі, що переглядається, колегією суддів встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно списаних грошових коштів. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти в сумі 43 500,18 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат (т.2 а.с.49-54).

Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу в розмірі 20 000,00 грн. (т.2 а.с.72-73).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року залишено без змін (т.2 а.с.134-144).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 серпня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2024 року змінено в частині розміру стягнутих з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судових витрат на правову допомогу з 20 000,00 грн. до 5 000,00 грн. (т.2 а.с.145-150).

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. (т.2 а.с.175-182).

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 особисто звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про виконання вищевказаного рішення суду (т.3 а.с.14).
За вимогою позивачки, рішення суду не було добровільно виконано відповідачем.
У подальшому, 08 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про примусове виконання рішення суду та 11 листопада 2024 року були відкриті виконавчі провадження. 

Також, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року було витребувано у Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином завірені повні копії матеріалів виконавчих проваджень № НОМЕР_11, № НОМЕР_10, № НОМЕР_9 з примусового виконання виконавчих листів № 204/14348/23, виданих 16 жовтня 2024 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних коштів в сумі 43 500,18 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі: 5 000,00 грн. та 2 000,00 грн.

На виконання ухвали Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) були надані належним чином завірені повні копії матеріалів виконавчих проваджень № НОМЕР_11, № НОМЕР_10, № НОМЕР_9 з примусового виконання виконавчих листів № 204/14348/23, виданих 16 жовтня 2024 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних коштів в сумі 43 500,18 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі: 5 000,00 грн. та 2 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_11, 08 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про примусове виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року (т.4 а.с.192-194).

Постановою заступника начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. від 11 листопада 2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_11 з примусового виконання виконавчого листа № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних коштів в сумі 43 500,18 грн. (т.4 а.с.196).

25 листопада 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про закінчення виконавчого провадження з підстав того, що 12 листопада 2024 року банк виконав рішення суду у справі № 204/14348/23 та сплатив на рахунок стягувача 43 422,30 грн., на підтвердження чого надав виписку по рахунку за період з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року (т.4 а.с.198, 199).

Колегія суддів звертає увагу, що у виписці по рахунку за період з 07 листопада 2024 року по 18 листопада 2024 року в графі «деталі операції» вказано поповнення картки, грошові перекази.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_11 вбачається, що 23 квітня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» сплатив на рахунок стягувача ОСОБА_1 43 422,30 грн. за виконавчим провадження № НОМЕР_11 з примусового виконання виконавчого листа № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією № 56472 (т.4 а.с.221).

Постановою заступника начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. від 23 квітня 2025 року закінчено виконавче провадження № НОМЕР_11 з примусового виконання виконавчого листа № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних коштів в сумі 43 500,18 грн. (т.4 а.с.222-223).

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що погашення боргу було здійснено вже після відкриття виконавчого провадження, відтак відсутні підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав його добровільного виконання до відкриття виконавчого провадження.

Оскільки дії боржника на погашення боргу були вчинені після відкриття виконавчого провадження і здійснені під час примусового стягнення боргу, а тому їх не можна розцінювати як добровільне виконання поза межами виконавчого провадження.

При цьому колегія суддів зауважує, що Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає надання боржнику строку на добровільне виконання рішення суду з моменту відкриття виконавчого провадження, а тому, добровільне виконання виконавчого документа можливе лише до моменту відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій.

На момент відкриття виконавчого провадження зобов`язання не було виконане, а сплата боржником кошів після пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання не може вважатися добровільним виконанням грошового зобов`язання, що, у свою чергу, виключає можливість застосування правил статті 432 ЦПК України.

Таким чином, заявником не було доведено той факт, що зобов`язання ним було виконано поза межами виконавчого провадження.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 43 422,30 грн. безпідставно одержаних стягувачем від боржника коштів за виконавчим документом по виконавчому провадженню № НОМЕР_11 колегія суддів враховує наступне.

23 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про зарахування на кредитний рахунок примусово стягнутих грошових коштів та закриття кредитного рахунку (т.4 а.с.75).

23 квітня 2025 року заступником начальника відділу Печерського ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І., винесено постанови про закриття: виконавчого провадження № НОМЕР_10 (про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн.); виконавчого провадження № НОМЕР_9 (про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн.), виконавчого провадження № НОМЕР_11 (про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних грошових коштів в розмірі 43 500,00 грн.), на підставі п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

З виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_4 вбачається, що Печерським ВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 22 квітня 2025 року на виконання виконавчого листа № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року перераховано 1 885,52 грн., 4 975,00 грн. та 43 372,00 грн. (т.4 а.с.80-81 та на звороті).

У вказаній заяві ОСОБА_1 просила АТ КБ «ПриватБанк»:

- провести зарахування примусово стягнутої суми у розмірі 43 472,43 грн. (оскільки 50,00 грн. комісії знято АТ КБ «ПриватБанк» самостійно ) з рахунку ОСОБА_1 відкритого у АТ КБ «ПриватБанк» з пенсійної картки за № НОМЕР_5 ( НОМЕР_3 ) та зарахувати дану суму на її кредитну картку № НОМЕР_6 ( НОМЕР_1 ) рахунок № НОМЕР_7 , яка існувала до листопада 2024 року поки не була самостійно та безпідставно видалена АТ КБ «ПриватБанк»;

- закрити кредитний рахунок по картці № НОМЕР_6 ( НОМЕР_1 ) рахунок № НОМЕР_7 , ОСОБА_1 ;

- надіслати довідку про відсутність будь-якої заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним рахунком по картці № НОМЕР_6 ( НОМЕР_1 ) рахунок № НОМЕР_7 та довідку про закриття даного рахунку на е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- про розгляд даної заяви повідомити ОСОБА_1 на е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 

Вказана заява була зареєстрована АТ КБ «ПриватБанк» за вх. № 6646821-ВБ від 24 квітня 2025 року.

Станом на 05 травня 2025 року примусово стягнуті грошові кошти в розмірі 43 472,43 грн., (оскільки 50,00 грн. комісії знято АТ КБ «ПриватБанк» самостійно) наявні на пенсійній картці за № НОМЕР_5 ( НОМЕР_3 ) позивачки та не переведені на кредитний рахунок, оскільки банк його самостійно видалив та без банку самостійно позивачка не має можливості зробити повернення вказаної суми на рахунок кредитної картки.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції колегія суддів з`ясовувала у представника АТ КБ «ПриватБанк» питання щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 23 квітня 2025 року про зарахування на кредитний рахунок примусово стягнутих грошових коштів та закриття кредитного рахунку, на що представник банку пояснив, що він не володіє даної інформацією та є потреба в з`ясуванні даного питання у бухгалтерії банку.

14 жовтня 2025 року в судовому засіданні суду апеляційної інстанції по справі була оголошена перерва для можливості врегулювання сторонами питання щодо повернення коштів, наявності певного рахунку, куди позивачка могла б перерахувати примусово стягнуті грошові кошти в розмірі 43 472,43 грн.
ОСОБА_1 підтвердила, що вона не заперечує щодо повернення коштів, однак саме банк відмовляється надати їй відповідний рахунок для здійснення переказу. 

04 листопада 2025 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк» - Провоторова Ю.В., в якому останній повідомив, що банк розглядає можливість мирного врегулювання спору між сторонами, у зв`язку з чим просив надати більше часу для врегулювання цього питання та відкласти розгляд справи.

Згідно протоколу судового засідання від 04 листопада 2025 року по справі була оголошена перерва на 09 грудня 2025 року о 12 год. 30 хв.

Проте, станом на 09 грудня 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» не повідомив суд про результати вирішення вказаного питання, не повідомив ОСОБА_1 щодо можливості перерахування примусово стягнутих грошових коштів в розмірі 43 472,43 грн. на певний рахунок.

Разом з тим, 16 жовтня 2025 року  ОСОБА_1 подала до апеляційного суду клопотання, до якого додала відповідь АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7- 250529/74932-БТ від 05 червня 2025 року на адвокатський запит адвоката Шеремет М.О. № 3 від 29 травня 2025 року, в якому банк повідомив, що письмово зазначити/підтвердити чи можливо перевести з рахунку ОСОБА_1 пенсійної картки № НОМЕР_5 , відкритої у АТ КБ «ПриватБанк» примусово стягнуті кошти в сумі 43 422,30 грн. на рахунок № НОМЕР_8 , відкритого в АБ «Укгазбанк» (рахунок АТ КБ «ПриватБанк») з якого були списані вказані кошти та зараховані на р/р Печерського ВДВС - неможливо. Письмово зазначити/надати інший рахунок АТ КБ «ПриватБанк», на який можливо перерахувати примусово стягнуті кошти в сумі 43 422,30 грн., які були зараховані на рахунок ОСОБА_1 пенсійної картки № НОМЕР_5 , відкритої у АТ КБ «ПриватБанк» не має можливості, оскільки у клієнта немає інших рахунків (т.5 а.с.3-4, 6).

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність спору між сторонами в частині стягнення безпідставно списаних коштів, оскільки на момент подання уточненої заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, а саме 12 травня 2025 року, ОСОБА_1 вже 23 квітня 2025 року подала до банку заяву про зарахування вказаних коштів на її кредитний рахунок.

Отже, не зважаючи на заяву  ОСОБА_1 від 23 квітня 2025 року, банк добровільно не зарахував кошти на кредитний рахунок позивачки та не повідомив інших реквізитів для зарахування примусово стягнутих грошових коштів в розмірі 43 472,43 грн.

Місцевий суд на вказані обставини уваги не звернув та дійшов помилкових висновків про наявність підстав для часткового задоволення заяви АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого листа № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних коштів в сумі 43 500,18 грн., таким що не підлягає виконанню, та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 43 422,30 грн. безпідставно одержаних стягувачем від боржника коштів за виконавчим документом по виконавчому провадженню № НОМЕР_11.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» про те, що банк добровільно виконав рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу (5 000,00 грн. та 2 000,00 грн.), за якими відкриті виконавчі провадження № НОМЕР_9 та № НОМЕР_10, оскільки доказів виконання рішення суду саме за цими виконавчими провадженнями банком не надано, а тому висновки суду про відмову у задоволенні заяви в цій частині є правильними.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, тому ухвала Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року в частині визнання виконавчого листа № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних грошових коштів в сумі 43 500,18 грн., таким що не підлягає виконанню, та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно одержаних стягувачем від боржника грошових коштів в сумі 43 422,30 грн. за виконавчим документом по виконавчому провадженню № НОМЕР_11 - підлягає скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про визнання виконавчого листа № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних грошових коштів в сумі 43 500,18 грн., таким що не підлягає виконанню, та стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно одержаних стягувачем від боржника грошових коштів в сумі 43 422,30 грн. за виконавчим документом по виконавчому провадженню № НОМЕР_11. В іншій частині ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року слід залишити без змін.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року в частині визнання виконавчого листа № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1  безпідставно списаних грошових коштів в сумі 43 500,18 грн., таким що не підлягає виконанню, та стягнення з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» безпідставно одержаних стягувачем від боржника грошових коштів в сумі 43 422,30 грн. за виконавчим документом по виконавчому провадженню № НОМЕР_11 - скасувати та ухвалити у скасованій частині нове судове рішення.
У задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого листа № 204/14348/23 від 16 жовтня 2024 року, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списаних грошових коштів в сумі 43 500,18 грн., таким що не підлягає виконанню, та стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» безпідставно одержаних стягувачем від боржника грошових коштів в сумі 43 422,30 грн. за виконавчим документом по виконавчому провадженню № НОМЕР_11 - відмовити.
В іншій частині ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 20 травня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 09 грудня 2025 року.
Повний текст судового рішення складено 12 грудня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.О. Макаров

І.Ю. Ткаченко