МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2026 р.  	№ 400/11872/25 	
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В. В. розглянув у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, з дотриманням вимог, передбачених ст.263 КАС України адміністративну справу 
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до 	Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008, вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 	
про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Миколаївській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу, який враховується під час призначення пенсії, періодів роботи позивачки з 30.03.1992 по 21.01.2001 року на виробничому об`єднанні "Південдизельмаш" (АТ "Південдизельмаш", відкритому акціонерному товаристві "Південдизельмаш"), з 30.06.2003 по 23.07.2003 в ДП "Райз "Таврія", з 14.08.2002 по 09.02.2003 та з 20.08.2003 по 14.09.2003 перебування на обліку у Токмацькому міському центрі зайнятості Запорізької області; 2) зобов`язати Головне управління ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі оновленого страхового стажу з урахуванням періодів трудової діяльності з 30.03.1992 по 21.01.2001 року на виробничому об`єднанні "Південдизельмаш" (АТ "Південдизельмаш", відкритому акціонерному товаристві "Південдизельмаш"), з 30.06.2003 по 23.07.2003 в ДП "Райз "Таврія", з 14.08.2002 по 09.02.2003 та з 20.08.2003 по 14.09.2003 перебування на обліку у Токмацькому міському центрі зайнятості Запорізької області, та здійснити виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що у вересні 2025 року на підставі поданою нею заяви, їй було призначено пенсію за віком. Обчислення пенсії позивачку проведено з урахуванням страхового стажу 36 років 04 місяці 13 днів. Оскільки до страхового стажу під час призначення пенсії, на думку позивача, не були враховані усі періоди трудової діяльності, позивачка звернулась до відповідача. Однак, Головне управління ПФУ в Миколаївській області листом від 22.10.2025 відмовило у зарахуванні до страхового стажу періодів трудової діяльності з 30.03.1992 по 30.09.2000 у зв`язку з відсутністю послідовних записів або документів про реорганізацію/перейменування підприємства; період отримання допомоги по безробіттю з 14.08.2002 по 09.02.2003, оскільки наявне виправлення дати припинення отримання допомоги; з 30.06.2003 по 23.07.2003 через відсутність у записі про звільнення номеру наказу про звільнення, період отримання допомоги по безробіттю з 20.08.2003 по 14.09.2003, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою установи. Відповідачем не враховано, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. На переконання позивачки, необґрунтоване неврахування зазначених періодів її роботи до страхового стажу суперечить нормам пенсійного законодавства та порушує її право на належний соціальний захист.
Відповідач: Головне управління ПФУ у Миколаївській області, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В письмовому відзиві зазначив, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію за віком з 12.09.2025. За записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.03.1984 до страхового стажу не зараховано періоди : з 30.03.1992 по 30.09.2000 через відсутність послідовних записів або документів про реорганізацію/перейменування підприємства; період отримання допомоги по безробіттю з 14.08.2002 по 09.02.2003, оскільки наявне виправлення дати припинення отримання допомоги; з 30.06.2003 по 23.07.2003 через відсутність у записі про звільнення номеру наказу про звільнення, період отримання допомоги по безробіттю з 20.08.2003 по 14.09.2003, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою установи. Оскільки записи про зазначені вище періоди не відповідають вимогам Інструкції №58, відсутні правові підстав для зарахування спірних періодів роботи позивачки до страхового стажу.
Позивачка в свою чергу, у відповіді на відзив вказала на безпідставність доводів відповідача, викладених у відзиві, та просила задовольнити позов в повному обсязі.
Суд розглянув справу 30.01.2026 відповідно до вимог ст. 263 КАС України, без проведення судового засідання, в порядку спрощеного позовного провадження.
Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Миколаївській області та з 12.09.2025 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Під час призначення пенсії позивачки її страховий стаж обраховано 36 років 2 місяці 14 днів. При цьому, до страхового стажу позивача було враховано не всі періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 29.03.1984, а саме не враховано період:
з 30.03.1992 по 30.09.2000 через відсутність послідовних записів або документів про реорганізацію/перейменування підприємства;
період отримання допомоги по безробіттю з 14.08.2002 по 09.02.2003, оскільки наявне виправлення дати припинення отримання допомоги; 
з 30.06.2003 по 23.07.2003 через відсутність у записі про звільнення номеру наказу про звільнення, 
період отримання допомоги по безробіттю з 20.08.2003 по 14.09.2003, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою установи.
Зважаючи на це, позивачка 08.10.2025 звернулась до Головного управління ПФУ із відповідною заявою щодо зарахування вказаних періодів.
Головне управління ПФУ в Миколаївській області листом від 22.10.2025 №18830-14562/Ч-02/8-1400/25 відмовило в зарахуванні вказаних періодів.
Не погоджуючись з цим, позивачка звернулась до суду.

Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначені Законом України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон № 1788) та Законом України від 09.07.2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон № 1058).
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є основним документом, що підтверджує його стаж роботи.
Судом встановлено, що у трудовій книжці НОМЕР_2 від 29.03.1984 наявні записи про трудову діяльність ОСОБА_1 упродовж 1984 -2025 років.
Зокрема: Запис № 10 від 30.03.1992 про прийняття на роботу до механізованого цеху №2 згідно наказу №145 від 30.02.1992; запис №11 від 01.07.1992 про переведення згідно тарифного листа від 01.07.1992; запис №12 від 26.10.1992 про дозвіл на переведення на роботу за сумісництвом згідно наказу №91 від 22.10.1992; запис №13 від 25.10.1992 про реорганізацію Виробничого об`єднання "Південдизельмаш" в АТ "Південдизельмаш"; запис №14 від 02.01.1997 про перейменування цеху №2 згідно наказу №93/1 від 31.10.1996; запис №15 від 21.03.2001 про звільнення у зв`язку з скороченням штату згідно наказу №43 від 19.03.2001; запис №18 від 14.08.2006 про початок виплати матеріальної допомоги по безробіттю згідно р. №8448 від 14.08.2002 року; запис №19 від 09.02.2003 року про припинення виплати допомоги згідно р. №6 від 10.02.2003; запис від 30.06.2003 про зарахування сезонним працівником до ДП "Райз-Таврія" згідно наказу №29 к від 27.06.2003 року; запис від 23.07.2003 про звільнення у зв`язку з закінченням строку договору; запис №20 від 20.08.2003 про початок виплати допомоги по безробіттю згідно розп. №136 від 20.08.2003; запис №21 від 14.09.2003 про припинення виплати згідно розп. №154 від 16.09.2003.
Так, у вказаному вище запису № 19 від 09.02.2003 року про припинення виплати допомоги згідно р. №6 від 10.02.2003 міститься чи то виправлення чи то наведення у даті запису. У записі від 23.07.2003 про звільнення у зв`язку з закінченням строку договору не зазначено номер та дата наказу про звільнення. Запис №21 від 14.09.2003 про припинення виплати згідно розп. №154 від 16.09.2003 не засвідчений печаткою.
Разом з цим, суд зазначає, що неповне заповнення трудової книжки та записів у ній не спростовує факту трудової діяльності позивачки у наведений вище період, а лише є неповним заповненням трудової книжки підприємством.
Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.
Європейський суд з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці або довідках. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.
З наведеного випливає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань про зарахування стажу) за недоліки оформлення трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.
Більш того, позивач з метою підтвердження трудової діяльності у спірних періодів звертався до Державного архіву Запорізької області.
Згідно архівних довідок №05-07/Ч-3033 від 13.11.2025, №05-07/Ч-3032 від 13.11.2025, №05-07/Ч-3034, Державний архів Запорізької області повідомив про неможливість надати відповідні довідки про стаж роботи, отриману заробітну плату та отриману допомогу по безробіттю.
З урахуванням наведених висновків, суд вважає, що внаслідок невиконання уповноваженими особами належного оформлення, надання та зазначення даних про трудову діяльність, позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за цей період роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
За таких обставин, позивачу протиправно не враховано до страхового стажу періоди роботи з 30.03.1992 по 30.09.2000, з 14.08.2002 по 09.02.2003, з 30.06.2003 по 23.07.2003, з 20.08.2003 по 14.09.2003.
Позов задовольнити повністю. 
При цьому, задовольняючи позовні вимоги повністю, суд використовуючи повноваження передбачені ч.2 ст.9 КАС України, самостійно визначає формулювання резолютивної частини судового рішення, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.
Сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 968,96 підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 , який враховується під час призначення пенсії, періодів роботи з 30.03.1992 по 21.01.2001 року на виробничому об`єднанні "Південдизельмаш" (АТ "Південдизельмаш", відкритому акціонерному товаристві "Південдизельмаш"), з 30.06.2003 по 23.07.2003 в ДП "Райз "Таврія", періодів отримання допомоги по безробіттю з 14.08.2002 по 09.02.2003 та з 20.08.2003 по 14.09.2003.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) періоди роботи з 30.03.1992 по 21.01.2001 року на виробничому об`єднанні "Південдизельмаш" (АТ "Південдизельмаш", відкритому акціонерному товаристві "Південдизельмаш"), з 30.06.2003 по 23.07.2003 в ДП "Райз "Таврія", періоди отримання допомоги по безробіттю з 14.08.2002 по 09.02.2003 та з 20.08.2003 по 14.09.2003 року, та здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 12.09.2025 року, з урахуванням виплачених сум.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,54008 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім грн дев`яносто шість коп) гривень.
5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко   

Рішення складено в повному обсязі 30.01.2026