ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 року м.Дніпро Справа № 904/4279/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Чус О.В. (доповідач),
судді Дармін М.О., Кощеєв І.М.
секретар судового засідання Солодова І.М.
Представники сторін:
Від позивача: ГРИЦЕНКО ДЕНИС ВАЛЕРІЙОВИЧ (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів)
Від відповідача: СОВА ЮЛІЯ ВЯЧЕСЛАВІВНА (поза межами суду, з використанням власних технічних засобів) - самопредставництво, виписка з ЄДР Криворізької м/р
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Релігійної громади "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 (повний текст рішення складено 27.12.2024, суддя Крижний О.М.) у справі № 904/4279/24
за позовом Релігійної громади "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
до відповідача-1: Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області
відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, м.Дніпро
відповідача-3: Державного кадастрового реєстратора Відділу № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Захарчук Алли Анатоліївни, м. Глобине Полтавської області
про визнання протиправними дій державного кадастрового реєстратора, визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
В вересні 2024 Релігійна громада "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі" звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Відділу № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Захарчук Алли Анатоліївни від 19 січня 2024 року, яка внесла до Державного земельного кадастру та до поземельної книги в паперовому та електронному вигляді виправлені відомості про вид цільового використання земельної ділянки з кадастровим номером: 1211000000:08:581:0002, зазначивши код 03.10 - для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести зміни до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002 та поземельної книги в паперовому та електронному вигляді на цю земельну ділянку, відновивши відомості про вид цільового використання земельної ділянки, який існував до внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру, а саме: зазначивши в Державному земельному кадастрі вид цільового використання земельної ділянки 03.15 "Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови";
- визнати незаконним та скасувати рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 за № 2673 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду" в частині пункту 5 додатку 1 до рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 р. за № 2673, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002 та надано її в оренду Релігійній громаді "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу пожертвували нежитлові будівлі, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Чумацька, буд. 2, для проведення богослужінь на підставі договору від 30.07.2021. Наприкінці грудня 2023 – на початку 2024 року позивачем було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код згідно КВЦПЗ – 03.10). Проте з рішення №1704824600073 від 23.02.2017 Криворізької Південної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, вбачається, що позивач є неприбутковою організацією та включений до Реєстру неприбуткових установ та організацій 23.03.2005. Тому належне на праві власності позивачу нерухоме майно необхідно виключно для забезпечення діяльності церкви, яка є неприбутковою організацією. Позивач зазначає, що очевидним є те, що церквою помилково було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код згідно КВЦПЗ – 03.10), замість проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код згідно КВЦПЗ – 03.04). Позивач зауважує, що йому забороняється використовувати земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002 для здійснення підприємницької діяльності, що свідчить про незаконність рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 р. за № 2673 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду" в частині пункту 5 додатку 1 до рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 за № 2673, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002 та надано її в оренду Релігійній громаді "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі". Також керівник позивача, який підписав позовну заяву, зазначає, що у нього були відсутні повноваження підписувати будь-які документи від імені позивача у період з 05.09.2021 по 21.08.2024.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024, у задоволенні позову Релігійної громади "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі" про визнання протиправними дій, визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Судові витрати, понесені Релігійною громадою "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі", покладено на Релігійну громаду "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі".
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що відсутність факту порушення прав позивача діями відповідачів є безумовною підставою для відмови судом у позові та вказує на невірне визначення позивачем характеру спірних правовідносин, неналежність обраного позивачем способу захисту своїх прав, які позивач вважає порушеними. Оскільки господарським судом було встановлено відсутність порушення відповідачами прав позивача, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Не погодившись з зазначеним рішенням, через систему «Електронний суд» Релігійна громада "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі", звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду від 26.12.2024 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Скаржник вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 р. підлягає скасуванню у зв`язку із не з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.
В апеляційній скарзі вказано, що як правильно зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні «Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 р. у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).», але в даному випадку, на погляд апелянта, суд самоусунувся від розгляду справи по суті та не намагався захистити вочевидь порушені права Церкви, обмежившись лише посиланням на те, що відповідачі своїми діями не порушили прав позивача, оскільки всі дії вчинені виключно за документами, поданими позивачем.
Позивач зазначає, що Церква з самого початку наголошувала на тому, що документи, на підставі яких Криворізька міська рада прийняла рішення про передачу ділянки в оренду були складені помилково, тобто, Церква помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, а тому суд мав можливість застосувати ст. 229 ЦК України.
Скаржник зауважує, що відмовляючи Церкві у позові суд виходив з того, що права Позивача не порушені, але як можна було дійти такого висновку, коли Церква і в своєму позові, і представник в судовому засіданні наголошували на тому, що у Церкві взагалі не може знаходитись земельна ділянка, яка використовувалась би для отримання прибутку, тому що Церква є неприбутковою організацією, вид цільового використання земельної ділянки було змінено незрозуміло на підставі яких документів та за заявою неналежної особи, а залишення в силі незаконного рішення міської ради ставить під загрозу саме існування Церкви, яка проводить свою релігійну діяльність ще з 1994 року, оскільки у міської ради виникло право вимагати від Церкви на підставі ст. 1212 ЦК України доходи у вигляді недоотриманої орендної плати за користування Позивачем земельною ділянкою, і до речі, претензія про сплату грошей на цій підставі вже надходила на адресу Церкви і надається до цієї апеляційної скарги.
Скаржник наполягає, що незважаючи на те, що Церквою підписувались певні документи, це не виключає обов`язок відповідачів перевіряти документи, які їм надавались як перед зміною коду цільового використання земельної ділянки, так і перед розглядом на сесії питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.
Отже, на думку апелянта, в даному випадку, Церква лише намагається через суд захистити своє порушене право та повернути все до стану, який існував до зміни коду цільового використання земельної ділянки, тобто до січня 2024 року, тобто права Церкви в будь-якому випадку порушені.
Позивач посилається на ч. 4 ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр», абз. 3 п. «б» ч. 2 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ч. 3 ст. 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ч. 6 ст. 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр», п. 67 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051 та зазначає, що в даному випадку, в розумінні норм чинного законодавства України, Церква не є користувачем земельної ділянки, оскільки жодних правовстановлюючих документів на земельну ділянку Церква не має, і як скаржник розуміє, по-перше, жодної заяви від власника земельної ділянки - Криворізької міської ради про зміну виду цільового призначення земельної ділянки з 03.15 на 03.10 - не було; по-друге, державним кадастровим реєстратором не були враховані вимоги ч. 15 ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» в частині того, що земельні ділянки, що надаються релігійним організаціям у постійне користування для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності, забороняється використовувати для здійснення підприємницької діяльності.
Апелянт зауважує, що таким чином, як державний кадастровий реєстратор при зміні коду цільового призначення земельної ділянки на 03.10 (для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку), так і Криворізька міська рада при затвердженні проекту землеустрою щодо передачі Церкві в оренду земельної ділянки з кодом цільового призначення земельної ділянки 03.10, не врахували того, що: 1) для внесення відомостей до Державного земельного кадастру в частині зміни виду цільового призначення земельної ділянки із заявою звернулась неналежна особа; 2) земельна ділянка в силу закону не може використовуватись Церквою для підприємницької діяльності.
Вищенаведені обставини, на погляд скаржника, свідчать про протиправність дій державного кадастрового реєстратора, який змінив код цільового призначення земельної ділянки з 03.15 на 03.10, та незаконність рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 р. за № 2673 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду» в частині пункту 5 додатку 1 до рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 р. за № 2673.
Апелянт вказує, що вперше неправильний код цільового призначення земельної ділянки було зазначено в завданні на виконання робіт від 26.12.2023 р. з виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Церкві (примітка: проект землеустрою в повному обсязі у Позивача відсутній, наявні лише чотири аркуші). При цьому, в Державному земельному кадастрі код цільового призначення земельної ділянки було змінено 19.01.2024 р., що підтверджується відповідним витягом з Державного земельного кадастру від 19.01.2024 р.
Позивач зазначає також про те, що завдання на виконання робіт, по-перше, було видано особою, яка не мала права підписувати в той момент такі документи (додатково див. п. 3.3 позовної заяви), а по-друге, завдання видавалось на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, а сам проект землеустрою було розроблено щодо відведення земельної ділянки в оренду.
Таким чином, на думку скаржника, суд першої інстанції не врахував, що код виду ЦІЛЬОВОГО використання було змінено за заявою неналежної особи, тобто Позивача, який не є ані власником земельної ділянки, ані її користувачем, що відповідно до частин 3 та 6 ст. 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» було підставою для відмови у внесенні до Поземельної книги змін до відомостей про земельну ділянку, а тому суд помилково не застосував до спірних правовідносин вищенаведені норми законодавства України, що є порушенням норм матеріального права. 
Апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні про вказані норми Закону України «Про Державний земельний кадастр» взагалі нічого не зазначає та вирішив перевести погляд на інші обставини, вказавши про те, що «,існує законодавчо визначений порядок внесення змін, виправлення помилок, описок тощо у Державному земельному кадастрі, який передбачений зокрема Законом України "Про державний земельний кадастр" та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051». Позивач акцентує на тому, що, при чому тут вказаний порядок, якщо навіть в судовому засіданні представники відповідачів повідомляли про те, що для того, щоб внести будь-які зміни в частині виду цільового використання земельної ділянки, необхідно отримати рішення міської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, і в даному випадку, шляхом виправлення помилки чи описки проблема не вирішиться.
Також позивач посилається на ч. 15 ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України, п. «в» ч. 2 ст. 92 Земельного кодексу України та вказує, що як вже зазначалось в пункті 1.4 позовної заяви, рішенням Криворізької міської ради від 08.12.2023 р. за № 2408 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування» Позивачу було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування (пункт 12 додатку до рішення міської ради). В даному випадку, Позивачу пожертвували нежитлові будівлі, розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Чумацька, буд. 2, ВИКЛЮЧНО для проведення богослужінь. Отже, належне на праві власності Позивачу нерухоме майно необхідно ВИКЛЮЧНО для забезпечення діяльності Церкви, яка є неприбутковою організацією. Таким чином, на думку скаржника, очевидним є те, що Церквою помилково було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код згідно КВЦПЗ - 03.10), ЗАМІСТЬ проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код згідно КВЦПЗ - 03.04). 
Позивач зазначає, що виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що йому забороняється використовувати земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002 для здійснення підприємницької діяльності, що свідчить про незаконність рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 р. за № 2673 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду» в частині пункту 5 додатку 1 до рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 р. за № 2673, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002 та надано її в оренду Релігійній громаді «Помісна Церква Християн Віри Євангельської «Філадельфія» у м. Кривому Розі».
Також скаржник вказує, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що: «Як вбачається з матеріалів справи, внесення змін до Державного земельного кадастру здійснено державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про вид цільового використання земельної ділянки з кадастровим номером: 1211000000:08:581:0002, на підставі технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівельних компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаного з отриманням прибутку, виконаної Фізичною особою підприємцем Жуковим Андрієм Михайловичем на виконання договору №26-12 від 26.12.2023. Згідно з зазначеним Проектом землеустрою: цільове призначення (використання) земельної ділянки по КВЦПЗ: - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови - 03.15». При цьому, з листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 21.10.2024 р., який міститься у матеріалах справи, вбачається, що код виду цільового використання земельної ділянки було змінено на підставі Повідомлення про виправлення технічної помилки фізичною або юридичною особою від 18.01.2024 р., тобто не на підставі проєкту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, як зазначив суд першої інстанції та ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області в своєму листі від 14.10.2024 р., який також міститься у матеріалах справи. На думку скаржника, вказане свідчить про те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи. 
Крім того, апелянт повідомляє, що виходячи з наявних протоколів загальних зборів вбачається, що у Мельник Костянтина Петровича в період з 05.09.2021 р. по 21.08.2024 р. не було повноважень на підписання жодних заяв, договорів на розроблення проєктів землеустрою, завдань на виконання робіт із розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код згідно КВЦПЗ - 03.10, та інших документів, пов`язаних із розробленням вищезазначеної документації із землеустрою.
Виходячи з наведеного, позивач вважає, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області підлягає скасуванню у зв`язку із:
1) неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: незастосування частин 3 та 6 ст. 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ч. 1 ст. 227 та ч. 1 ст. 229 ЦК України, ч. 15 ст. 17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»;
2) не з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а саме: судом достеменно не з`ясовано на підстав яких документів насправді було змінено вид цільового призначення земельної ділянки, оскільки в матеріалах справи містяться суперечливі докази з цього питання.
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/4279/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/4279/24.
15.01.2025 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Релігійної громади "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 04.06.2025 о 11 год. 40 хв.
Криворізькою міською радою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить: апеляційну скаргу Релігійної громади «Помісна церква християн віри Євангельської «ФІЛАДЕЛЬФІЯ» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 у справі №904/4279/24 залишити без змін.
Відзив обґрунтований наступним:
- Відповідач – 1 апеляційну скаргу вважає безпідставною, необґрунтованою, такою що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 у справі №904/4279/24 законним, таким що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права;
- як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 08.12.2023 рішенням Криворізької міської ради за №2408 «Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування» , у порядку ст.123 Земельного кодексу України, Релігійній громаді «Помісна Церква Християн Віри Євангельської «Філадельфія» було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2785 га за адресою: вул. Чумацька, 2 в Центрально-Міському районі для розміщення існуючих нежитлових будівель (цегляна двоповерхова будівля літ.А, шлакоблочна будівля літ.Б, замощення І, огорожа №1-3). 27.02.2024 позивач звернувся до Криворізької міської ради із заявою про надання у користування земельної ділянки кадастровий номер 1211000000:08:581:0002, загальною площею 0,2785 га по вул. Чумацька, 2 м. Кривого Рогу, у якій зазначив: категорія земель - землі житлової та громадської забудови , вид цільового призначення земельної ділянки - код 03.10 Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку. Не заперечується позивачем і той факт, що позивачем було розроблено проект землеустрою за кодом згідно КВЦПЗ - 03.10. В подальшому рішенням Криворізької міської ради від 22.03.2024 №2673 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок; реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду» позивачеві було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002 за обумовленим цільовим призначенням, а саме: для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку;
- розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією (стаття 28 ЗУ «Про землеустрій»). Орган місцевого самоврядування приймає рішення на підставі наданої документації із землеустрою, виконаної розробником на підставі замовлення суб`єкта. Таким чином, рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 №2673 є законним, таким що прийняте компетентним органом, у визначеному законом порядку, на підставі технічної документації, виконаної розробником на підставі замовлення позивача. Отже, Криворізька міська рада жодним чином не порушувала прав позивача, оскільки всі рішення були прийняті виключно за документами, поданими позивачем;
- відповідач – 1 окремо зазначає, що листом виконавчого комітету Криворізької міської ради від 03.09.2024 №20/18/5988 на адресу позивача було направлено проект договору оренди земельної ділянки площею 0,2785 га на вул. Чумацькій, 2 в Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу (кадастровий номер 1211000000:08:581:0002). Проте, до теперішнього часу договір оренди між сторонами не укладено;
- відповідно до статей 20 та 23 Перехідних положень Земельного кодексу України визначений порядок зміни цільового призначення земельної ділянки. При встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. До внесення до Державного земельного кадастру відомостей про функціональні зони зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок у таких випадках приймається щодо, зокрема, земельних ділянок, розпорядження якими, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу. Зміна цільового призначення відбувається шляхом прийняття рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення. Відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» виправлення технічних помилок також передбачає необхідність надання документів, з виправленими відомостями. При цьому, відповідач – 1 зазначає, що позивач не звертався до Криворізької міської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою з метою зміни цільового призначення земельної ділянки;
- посилання позивача на норми ст.92 Земельного кодексу України є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що нерухоме майно, прийняте у власність за договором пожертви, і яке розташоване на відведеній земельній ділянці, є культовою спорудою та використовується позивачем для проведення богослужінь. За документами договору пожертви, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначених вище рішень міської ради від 08.12.2023 №2408, від 22.03.2024 №2673 об`єкт нерухомого майна являє собою нежитлові будівлі;
- відсутність порушеного або оспорюваного права Позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин;
- з огляду на вищевикладене, а також те, що оскаржуване рішення було прийняте Криворізькою міською радою виключно за результатом розгляду наданих позивачем документів, а також те, що обраний позивачем спосіб захисту прав та законних інтересів, зокрема, визнання протиправним та скасування рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 №2673 (в частині, що стосується позивача) не матиме наслідком виправлення допущеної проектною організацією помилки в проекті землеустрою, виготовленого на замовлення самого позивача, беручи до уваги визначений законом порядок виправлення помилок у Держгеокадастрі, позовні вимоги відповідач – 1 вважає безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
04.06.2025 через систему «Електронний суд», представник Релігійної громади "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі", звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з клопотанням про долучення висновку судової будівельно-технічної експертизи.
В даному клопотанні позивач повідомляє, що за замовленням Церкви судовим експертом Івченко В.В. в межах цієї справи було складено висновок судової будівельно-технічної експертизи, з якого вбачається, що: 1) цегляна двоповерхова будівля літ. «А», яка розміщена на земельній ділянці площею 0,2785 га, кадастровий номер: 1211000000:08:581:0002 за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Чумацька, буд. 2, за архітектурним вирішенням (стилем) належить до категорії культових споруд: будинку, призначеного для проведення богослужінь та релігійних обрядів (молитовного будинку); 2) при дослідженні будівлі Церкви встановлено, що її експлуатація із вищезазначеним функціональним призначенням здійснюється у зоні «Г-2» населеного пункту і відповідає землям під молитовними домами, визначеним Додатком 4 «Перелік угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ)» Порядку ведення Державного земельного кадастру, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051; 3) на час дослідження земельна ділянка площею 0,2785 га, кадастровий номер: 1211000000:08:581:0002 не відповідає коду виду цільового призначення земельної ділянки « 03.04» - для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій і, відповідно, не відповідає Додатку 59 «Класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок» Порядку ведення Державного земельного кадастру, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051.
Враховуючи вищевикладене, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду цієї справи, з урахуванням того, що вказаний висновок експертизи було підготовлено лише 03.06.2025 і тому не міг бути наданий ані до суду першої інстанції, ані разом із апеляційною скаргою, а висновки, зроблені в експертизі лише підтверджують обґрунтованість доводів, зазначених Церквою як в апеляційній скарзі, так і в позовній заяві, позивач просить визнати поважною причину пропуску строку для подання до суду висновку судової будівельно-технічної експертизи, складеного 03.06.2025 р. судовим експертом Івченко В.В. в межах справи № 904/4279/24, долучити вказаний висновок до матеріалів справи та здійснювати розгляд справи № 904/4279/24 в суді апеляційної інстанції з урахуванням вищезазначеного висновку експертизи; відкласти розгляд справи на іншу дату - у випадку, якщо заява про участь в режимі відеоконференції представника Церкви - адвоката Гриценка Дениса Валерійовича не буде задоволена, внаслідок чого його присутність у засіданні, яке відбудеться 04.06.2025 р., буде неможливою.
04.06.2025 в судовому засіданні у справі оголошено перерву до 17.09.2024 о 11:00.
17.09.2025 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням у відрядженні члена колегії судді Дарміна М.О.
У зв`язку з усуненням зазначених обставин, колегія суддів вважала за необхідне призначити дату наступного судового засідання.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.10.2025 розгляд апеляційної скарги Релігійної громади "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 у справі № 904/4279/24, призначено у судовому засіданні на 10.12.2025 об 11:20 год.
Відповідач - 2 та Відповідач - 3 не скористалися своїм правом згідно частини 1 статті 263 Господарського процесуального кодексу України та не надали суду відзиви на апеляційну скаргу, що згідно частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні 10.12.2025 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.
Встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним господарським судом обставини справи. 
Предметом доказування у даній справі є встановлення обставин розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування під отриманим нерухомим майном, наявність/відсутність помилки при розробленні такої документації, наявність/відстуність підстав для визнання протиправними дій держаних кадастрових реєстраторів, наявність / відсутність для визнання недійсним рішення міськради. 
30.07.2021 між ОСОБА_1 (пожертвувач) та Релігійною громадою "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі" (обдаровувана) укладено договір пожертви, відповідно до п. 1.1. якого обжертвувач передає, а обдаровувана приймає майно у власність безоплатно для використання з метою, обумовленою цим договором. 
Згідно з п. 1.2 договору пожертви нежитлові приміщення, які відчужуються за даним договором, розташовані за адресою Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Чумацька, буд. 2. Відчужувані нежитлові будівлі, які є предметом цього договору, мають наступні характеристики: цегляна двоповерхова будівля літ. А, загальною площею 650,7 кв.м., шлакоблочна будівля літ. Б, загальною площею 113,3 кв.м., замощення І, огорожа №1-3.
Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-121640792202, виданим 29.07.2021 Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, відчужувана земельна ділянка має площу 0,2662 га, цільове призначення: 03.15 Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, кадастровий номер - 1211000000:08:581:0002, відомості про державну реєстрацію земельної ділянки: орган, який зареєстрував земельну ділянку - Криворізький відділ ДП ДРФ "ЦДЗК", дата державної реєстрації земельної ділянки - 30.12.2004, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012 № 1051, не зареєстровані, не приватизована та переходить у користування обдаровуваного без зміни її цільового призначення. 
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстроване за позивачем 30.07.2021. 
Рішенням Криворізької міської ради №2408 від 08.12.2023 Релігійній громаді "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі" надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування. 
У 2023 році за замовленням позивача було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код згідно КВЦПЗ – 03.10).
Разом із позовом позивач подав заяву, з якою звернувся до Криворізької міської ради із про надання у постійне користування земельної ділянки, розташованої у м. Кривому Розі, вул. Чумацька, 2. У заяві позивач зазначає, що вид цільового призначення земельної ділянки (код) 03.10 Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, кадастровий номер 1211000000:08:581:0002 (а.с. 31, т.1). При цьому вказана заява не містить відмітки про прийняття її відповідачем-1. 
Відповідач-1 залучив до матеріалів справи заяву Релігійної громади "Помісна церква християн віри євангельської "Філадельфія" у місті Кривому Розі" від 27.02.2024 (з відміткою про її реєстрацію та номером вхідної кореспонденції) про надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002. Позивач, у судовому засіданні 26.12.2024 погодився, що саме цю заяву подавав до Криворізької міської ради. 
Рішенням Криворізької міської ради від 22.03.2024 № 2673 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду" позивачу було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано її позивачу в оренду (пункт 5 додатку 1 до рішення міської ради). 
Матеріали справи не містять укладеного договору оренди земельної ділянки.
Відповідно до рішення № 1704824600073 від 23.02.2017, виданого Криворізькою Південною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, вбачається, що позивач є неприбутковою організацією та включений до реєстру неприбуткових установ та організацій 23.03.2005.
Позивач зазначає, що йому пожертвували нежитлові будівлі виключно для проведення богослужінь, а отже належне йому на праві власності нерухоме майно необхідне виключно для діяльності церкви, яка є неприбутковою організацією. Позивач вказує, що ним помилково було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код згідно КВЦПЗ – 03.10), замість проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій (код згідно КВЦПЗ – 03.04).
Позивач стверджує, що виходячи з вищенаведених норм чинного законодавства йому забороняється використовувати земельну ділянку з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002 для здійснення підприємницької діяльності, що, на думку позивача свідчить про незаконність рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 за № 2673 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду" в частині пункту 5 додатку 1 до рішення Криворізької міської ради, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано її в оренду Релігійній громаді "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі".
Позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора щодо внесення відомостей про вид цільового використання земельної ділянки; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області внести зміни до Державного земельного кадастру, відновивши відомості про вид цільового використання земельної ділянки, який існував до внесення виправлених відомостей до Державного земельного кадастру, а саме: зазначивши в Державному земельному кадастрі вид цільового використання земельної ділянки 03.15 "Для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови"; визнати незаконним та скасувати рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 за № 2673 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду" в частині пункту 5 додатку 1 до рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 р. за № 2673, яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002 та надано її в оренду Релігійній громаді "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі". 
На підтвердження своїх позовних вимог, позивач, зокрема, надав, наступні докази (копії):
- виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Релігійної громади "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі";
- договір пожертви від 30.07.2021;
- витяг з Державного реєстру речових прав щодо права власності на нерухоме майно за Релігійною громадою "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі";
- Статут Релігійної громади "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі";
- рішення № 1704824600073 від 23.02.2017, виданого Криворізькою Південною ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області;
- рішення Криворізької міської ради від 08.12.2023 №2408 "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у користування" з додатком;
- рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 №2673 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду" з додатком;
- протокол загальних зборів №02-2016 від 04.09.2016 Релігійної громади "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі";
- протокол загальних зборів №05 від 22.08.2024 Релігійної громади "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі";
- заява Релігійної громади "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі" до Криворізької міської ради про надання в постійне користування земельної ділянки;
- витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянки №НВ-5300069542024 від 19.01.2024 з додатком;
- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отримання прибутку (код згідно КВЦПЗ-0.3.10) Релігійної громади "Помісна Церква Християн Віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі".
Відповідач-1, в свою чергу, проти позову заперечує, вказує про відсутність порушеного або оспорюваного права позивача, що є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Також відповідач-1 зазначає, що позивачем не наведено жодних аргументів протиправності дій або бездіяльності Криворізької міської ради при прийнятті оскаржуваного рішення, а також вказує на те, що обраний позивачем спосіб захисту прав та законних інтересів, зокрема, визнання протиправним та скасування рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 №2673 (в частині, що стосується позивача) не матиме наслідком для виправлення допущеної, як зазначено у позовній заяві, позивачем помилки, а тому позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню. 
Відповідач-1 подав до матеріалів справи: заяву Релігійної громади "Помісна церква християн віри євангельської "Філадельфія" у місті Кривому Розі" від 27.02.2024 (з відміткою про її реєстрацію та номером вхідної кореспонденції) про надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002.
Відповідач-2 вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не обґрунтовані нормами законодавства, не доведені належними й допустимими доказами у справі, а позивачем невірно визначено предмет позову та обрано неналежний й неефективний спосіб захисту порушених прав. Також відповідач-2 у своєму відзиві наводить порядок, з посиланням на норми чинного законодавства, яким чином здійснюється виправлення помилок, допущених під час ведення Державного земельного кадастру. Відповідач-2 зазначає, що позивач сам допустив цю помилку при виготовленні подання проекту землеустрою, тому відповідачем-2 жодним чином не порушені права позивача. За поясненнями відповідача-2 у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описки, друкарської, граматичної, арифметичної чи іншої помилки) заінтересована особа письмово повідомляє про це за формою згідно з додатком 29 територіальному органові Держгеокадастру у районі (місті) за місцем розташування земельної ділянки. У повідомленні викладається суть виявлених помилок. До повідомлення додаються документи, що містять зазначені у повідомленні технічні помилки, та документи, що підтверджують такі помилки і містять правильну редакцію відповідних відомостей. Повідомлення у паперовій формі разом із доданими до нього документами подається заінтересованою особою особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення, а в електронній формі – подається з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі через веб-сторінку Держгеокадастру.
Таким чином, відповідач-2 вважає, що позивач мав можливість виправити помилку, у передбачений законом спосіб. 
Вказане і стало причиною виникнення спору.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до положень статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.
В силу частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття 16 Цивільного кодексу України).
Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до усталеної позиції Великої Палати Верховного Суду застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Близькі за змістом висновки зазначені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі №916/3156/17.
Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний Позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права Позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний Позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний Позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 р. у справі № 916/1415/19).
Поряд з цим, колегія суддів акцентує, що відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Подібні висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 р. у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).
Судом першої інстанції правильно зазначено, що відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.
За приписами статті 15 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються відомості зокрема про вид цільового призначення земельної ділянки (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).
Відповідно до статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр", відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру: а) щодо категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки та комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту - щодо земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється на підставі такої документації; на підставі технічної документації із землеустрою - щодо інвентаризації земель; б) щодо виду цільового призначення в межах певної категорії земель: на підставі відповідної документації із землеустрою, що розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються; на підставі заяви власника (розпорядника, у визначених законом випадках - користувача) земельної ділянки відповідно до комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту.
Документація із землеустрою і технічна документація з оцінки земель подаються державному кадастровому реєстратору разом з електронним документом, що містить результати робіт із землеустрою та оцінки земель. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється у строк, що не перевищує семи робочих днів з дня отримання відповідних документів, якщо цим Законом не встановлено інший строк для здійснення зазначених дій. Заява про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, змін до таких відомостей, документація із землеустрою, документація з оцінки земель та інші документи, які відповідно до цього Закону є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, подаються до органів, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру, в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку. Визначення державного кадастрового реєстратора, уповноваженого на розгляд таких документів та внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надання мотивованої відмови у їх внесенні, здійснюється в день подання заяви за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за принципом випадковості. Подання Державному кадастровому реєстратору заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру разом із документацією із землеустрою чи документацією із оцінки земель здійснюється розробником такої документації, якщо інше не встановлено договором на виконання робіт із землеустрою чи оцінки земель. Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру здійснюється розробником такої документації, якщо інше не встановлено договором на виконання робіт із землеустрою. Інформація про дату реєстрації заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, вхідний номер, стислий зміст заяви, а також інформація про наслідки її розгляду підлягає оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частини 16-21 статті 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр").
Приписами статті 28 Закону України "Про землеустрій" визначено, що розробники документації із землеустрою несуть відповідно до закону відповідальність за достовірність, якість і безпеку заходів, передбачених цією документацією.
Як вбачається з матеріалів справи, внесення змін до Державного земельного кадастру здійснено державним кадастровим реєстратором Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про вид цільового використання земельної ділянки з кадастровим номером: 1211000000:08:581:0002, на підставі технічної документації з землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівельних компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаного з отриманням прибутку, виконаної Фізичною особою підприємцем Жуковим Андрієм Михайловичем на виконання договору №26-12 від 26.12.2023. Згідно з зазначеним Проектом землеустрою: цільове призначення (використання) земельної ділянки по КВЦПЗ: - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови - 03.15.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що долучена до матеріалів справи позивачем копія Проекту землеустрою містить також затверджене підписом керівника позивача Мельника К.П. та печаткою позивача завдання на виконання робіт щодо виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером: 1211000000:08:581:0002, в якому зазначено цільове призначення (використання) земельної ділянки по КВЦПЗ: - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови - 03.15.
Рішенням Криворізької міської ради від 22.03.2024 за № 2673 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду" було затверджено проект вказаний вище землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної форми власності з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002 та надано її в оренду Релігійній громаді "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі".
Як правильно зазначено в оскаржуваному рішенні, з викладеного слідує, що позивач сам зазначає про внесення змін до Державного земельного кадастру через помилковість відомостей в розробленому на його замовлення Проекті землеустрою, затвердженого відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.
На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що таким чином, відповідачі не порушили прав позивача під час внесення відомостей та проведення державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 1211000000:07:444:0001, оскільки відповідальність за допущення помилок технічної документації з землеустрою покладена саме на замовника та розробника цієї документації.
При цьому позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора щодо внесення відомостей про цільове призначення земельної ділянки. Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, зазначені відомості були внесені державним реєстратором виключно на підставі документів, поданих самим позивачем.
Скаржник в апеляційній скарзі вказує, що незважаючи на те, що Церквою підписувались певні документи, це не виключає обов`язок відповідачів перевіряти документи, які їм надавались як перед зміною коду цільового використання земельної ділянки, так і перед розглядом на сесії питання про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.
Щодо цього колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що місцевий господарський суд слушно зауважив, що доводи позивача про те, що відповідачі повинні були виявити допущену позивачем помилку є необґрунтованими. Господарським судом правильно враховано, що саме позивач визначає зміст своїх звернень до органів місцевого самоврядування та органів державної реєстрації.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції доречно звернув увагу, що оспорюване позивачем рішення Криворізької міської ради від 22.03.2024 №2673 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок; реєстрацію права комунальної власності на земельні ділянки й надання їх в оренду" було прийняте виключно на підставі поданих саме позивачем документів, а саме заяви про надання в оренду земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:08:581:0002, загальною площею 0,2785 га по вул. Чумацька, 2 м. Кривого Рогу, у якій зазначив: категорія земель – землі житлової та громадської забудови, вид цільового призначення земельної ділянки – код 03.10 Для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку, а також проекту землеустрою з таким же видом цільового призначення.
Отже, як правильно виснував місцевий господарський суд, відповідачі своїми діями жодним чином не порушили прав позивача, оскільки всі дії вчинені виключно за документами, поданими позивачем.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що виходячи з наявних протоколів загальних зборів вбачається, що у Мельник Костянтина Петровича в період з 05.09.2021 р. по 21.08.2024 р. не було повноважень на підписання жодних заяв, договорів на розроблення проєктів землеустрою, завдань на виконання робіт із розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код згідно КВЦПЗ - 03.10, та інших документів, пов`язаних із розробленням вищезазначеної документації із землеустрою, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Колегія суддів враховує, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (частина 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").
Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що Позивачем не надано доказів відсутності у розглядуваний час у Єдиному державному реєстрі запису про керівника позивача чи зазначення іншого керівника, ніж Мельник К.П.
Отже, доводи апелянта про те, що виходячи з наявних протоколів загальних зборів вбачається, що у Мельник Костянтина Петровича в період з 05.09.2021 р. по 21.08.2024 р. не було повноважень на підписання жодних заяв, договорів на розроблення проєктів землеустрою, завдань на виконання робіт із розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (код згідно КВЦПЗ - 03.10, та інших документів, пов`язаних із розробленням вищезазначеної документації із землеустрою є необґрунтованими. 
Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що відсутність факту порушення прав позивача діями відповідачів є безумовною підставою для відмови судом у позові та вказує на невірне визначення позивачем характеру спірних правовідносин, неналежність обраного позивачем способу захисту своїх прав, які позивач вважає порушеними. 
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Крім того, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні слушно звернув увагу, що існує законодавчо визначений порядок внесення змін, виправлення помилок, описок тощо у Державному земельному кадастрі, який передбачений зокрема Законом України "Про державний земельний кадастр" та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 та обґрунтовано зазначив, що, таким чином, позивач може реалізувати своє право на внесення виправлень шляхом вчинення дій, передбачених чинним законодавством.
Також, судова колегія відхиляє доводи скаржника про те, що господарський суд мав можливість застосувати статтю 229 Цивільного кодексу України.
Відповідно до статей 202, 203 Цивільного кодексу України положення глави 16 Цивільного кодексу України, у тому числі стаття 229 Цивільного кодексу України, регулюють підстави недійсності цивільно-правових правочинів. Натомість рішення Криворізької міської ради про передачу земельної ділянки в оренду є актом органу місцевого самоврядування індивідуальної дії, прийнятим у межах владних повноважень, а не правочином у розумінні цивільного законодавства, у зв`язку з чим до спірних правовідносин положення статті 229 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню. 
Отже, доводи апелянта щодо можливості застосування судом першої інстанції статті 229 Цивільного кодексу України є необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги про те, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 р. підлягає скасуванню у зв`язку із не з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Решта викладених в апеляційній скарзі аргументів не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони зводяться виключно до переоцінки доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, та не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Релігійної громади "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі". 
Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 у справі № 904/4279/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Релігійної громади "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 269, 270, 276, 282-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Релігійної громади "Помісна церква християн віри Євангельської "Філадельфія" у м. Кривому Розі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 у справі № 904/4279/24 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2024 у справі № 904/4279/24 залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України.
Повна постанова складена 21.01.2026.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін