Справа № 697/2465/25 
Провадження № 2/386/831/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року      селище Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області
В складі головуючого судді    Гарбуз О. С.
з участю: секретаря судового засідання  Хромей А.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ» звернулось до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, шляхом направлення 22.09.2025 позовної заяви через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка надійшла до суду 22.09.2025.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН»» та відповідачкою 16.08.2021 в електронній формі укладено кредитний договір №4102717, за умовами якого, позикодавець надав відповідачці кредит в розмірі 3000 грн. Вказує, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 13047 грн, з яких 11280 грн заборгованості на дату відступлення права вимоги та 1767 грн сума нарахованих відсотків станом на 19.02.2022, чим порушуються права та інтереси позивача, до якого перейшли права за кредитним договором, як до нового кредитора на підставі договору факторингу №19/01.2022 від 19.01.2022 з додатками. Також позивачем, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України (далі-ЦК України) за період з 19.02.2022 по 24.02.2025 нараховано 5,36 грн процентів річних від простроченої суми. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 13047 грн, три проценти річних в розмірі 5,36 грн, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,4 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
03.10.2025, до відкриття провадження у справі, ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), справу направлено за підсудністю до Голованівського районного суду Кіровоградської області у зв`язку з тим, що за даними з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача в Голованівському районі Кіровоградської області, віднесене до підсудності Голованівського районного суду Кіровоградської області
28.10.2025 цивільна справа із зазначеним позовом надійшла до Голованівського районного суду Кіровоградської області.
Ухвалою суду від 29.10.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті.
05.11.2025 відповідачкою ОСОБА_1 до суду подано відзив на позов, який прийнятий до розгляду. У відзиві відповідачка вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що позивач стверджує, що між нею та ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» укладено кредитний договір №4102717 від 16.08.2021, і що після відступлення права вимоги в порядку договору факторингу 19.01.2022 права вимоги перейшли до позивача. Водночас у матеріалах справи відсутні належні, ідентифіковані та підписані (електронним підписом) оригінали електронних документів і платіжні підтвердження, які б доводили і видачу коштів їй як позичальнику та правомірність нарахувань. На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду Договір №4102717 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 16 серпня 2021р., який містить тільки печатку Товариства, відсутній навіть підпис/електронний підпис позивача. Також позивач надає підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, це не є банківським документом, що підтверджує зарахування коштів на її картковий рахунок. У ньому відсутні: її прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, підпис отримувача, повний номер рахунку, що не є доказом виконання зобов`язання кредитора відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України.
Також відповідачка вказує, що роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такої з документа не захищений від внесення правок і викривлення. Разом з тим, доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Отже, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору оренди майна з правом викупу між сторонами. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору №4102717 від 16 серпня 2021 року, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Позивач не виконав свій обов`язок доказування (ч. 2 ст. 81 ЦПК України). Відсутність доказів факту надання кредиту є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові. Позивач стверджує, що після укладення нібито договору позики між нею та ТОВ «ВВС-Ф АКТОРІІНГ» права вимоги перейшли до нього в порядку факторингу (відступлення права вимоги) 19.01.2022. Водночас, відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж новому кредитору лише після отримання письмового повідомлення, у якому зазначено: суму грошової вимоги, що підлягає сплаті; найменування фактора (нового кредитора), на користь якого слід здійснити платіж; інші необхідні реквізити для здійснення платежу. У матеріал справи немає жодного доказу, що вона отримувала таке письмове повідомлення або що воно було направлене належним чином. Відсутність такого повідомлення унеможливлює визначення того, що позивач є належним кредитором відносно неї та що вона мала обов`язок здійснювати платежі саме на його користь. Позивач не надав жодного доказу такого повідомлення: ні рекомендованим листом з описом вкладення та повідомленням про вручення, ні SMS з її номера, ні повідомленням через «Дію», ні через Електронний кабінет.
Також відповідачка зазначає, що кредитний договір №4102717 укладено на чітко визначений строк - 30 днів, з 16.08.2021 по 15.09.2021 включно. Після цієї дати будь-яке нарахування відсотків за ставкою 1,9% на день є незаконним, оскільки суперечить умовам договору та нормам закону. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України проценти нараховуються виключно за період фактичного користування кредитом, а частина 2 статті 1054 ЦК України зобов`язує позичальника сплачувати проценти лише на умовах, встановлених договором. Позивач вимагає стягнення суми у розмірі 13047 грн, що за його твердженням виникла з первісної заборгованості у 3000 грн. Очевидно, що така вимога є непропорційною та надмірною, і суперечить принципам розумності та справедливості, закріпленим у статті 16 ЦК України. Проценти нараховані за непрозорим механізмом, що суперечить принципам добросовісності та справедливості (ст.ст. 525, 526, 616 ЦК України). Наявні розрахунки сумнівні та неприйнятні як докази, оскільки ґрунтуються виключно на внутрішньому «Розрахунку заборгованості» від 19.02.2022 (підпис директора Скиби А.О.), без банківських виписок, платіжних доручень чи інших підтверджень. Кредит у розмірі 3000 грн є споживчим кредитом, оскільки не перевищує однієї мінімальної заробітної плати на момент укладення (6000 грн у 2021 році). Стаття 23 Закону України «Про споживче кредитування» імперативно встановлює, що загальна сума штрафів, пені, неустойки не може перевищувати 50% від суми кредиту - тобто 1500 грн. Позивач вимагає стягнути 10047 грн неустойки (13047 грн - 3000 грн тіла кредиту), що у 6,7 разів більше дозволеного. Отже, навіть якщо визнається початкова заборгованість 3000 грн, підвищення до 13047 грн є явно незаконним і несправедливим, і позивач не має права стягувати цю суму у повному розмірі. Відповідно до статей 3, 8 Конституції України, держава забезпечує верховенство права та справедливість судового захисту. Відповідачка вважає, що стягнення з неї кількох сум, що в рази перевищують тіло кредиту, суперечить принципам справедливість, добросовісності та розумності (статті 3, 509, 627 ЦК України).
Крім того, відповідачка вказує про сплив позовної давності. Строк виконання її зобов`язання за договором №4102717 закінчився 15.09.2021, тобто початок перебігу позовної давності - 16.09.2021. Загальна позовна давність становить 3 роки, отже без жодних призупинень вона спливла б 16.09.2024. Позов подано 22.09.2025 - через рік і шість днів після спливу строку. Продовження строків передбачене пунктом 12 Прикінцевих положень ЦК України (Закон № 540-ІХ від 30.03.2020), але перебіг давності у її справі почався 16.09.2021- після завершення карантину. Тому карантинне продовження не застосовується, оскільки строк не спливав під час карантину. Щодо воєнного стану вказує, що з 24.02.2022 до тепер діяло продовження (Закон № 2120-ІХ від 15.03.2022), згодом - зупинення (Закон №3450-ІХ від 08.11.2023). Однак Законом України №4434-ІХ від 14.05.2025 (набрав чинності 04.09.2025) пункт 19 Прикінцевих положень ЦК України виключено повністю, скасувавши будь-яке призупинення чи продовження позовної давності на період воєнного стану. Роз`яснення Міністерства юстиції України від 04.06.202 5 чітко вказує, що строки позовної давності обчислюються без урахування пауз воєнного стану, перебіг відновлюється з моменту набрання чинності цим Законом, а обчислення відбувається так, ніби воєнного стану не було. Таким чином, перебіг давності від 16.09.2021 по 22.09.2025 становить 4 роки і 6 днів. Три роки спливли 16.09.2024, позов подано на рік пізніше. Позивач не довів жодної перешкоди для подання позову (ст. 263 ЦКУ), ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ» розташоване в м. Києві, не перебуває в ЗСУ, не евакуйоване, не має акту ТПП про форс-мажор. Позивач не надав жодного доказу переривання чи поновлення давності, а тому просить застосувати позовну давність, відмовити в позові повністю.
Ухвалою суду від 13.11.2025 за клопотанням представника позивача витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» докази, на виконання якої товариством 16.12.2025 суду надано витребувані докази.
14.11.2025 представник позивача Юхименко Ю.Ю. надіслав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що при поданні позовної заяви, на підтвердження видачі кредитних коштів відповідачці позивач надав лист-підтвердження ТОВ «ПрофітГід», щодо здійснення переказу грошових коштів, якою підтверджується в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 04.01.2021 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника. Даною довідкою підтверджується успішність проведеної транзакції щодо надання грошових коштів у розмірі 3000 грн відповідачці на рахунок № НОМЕР_1 первісним кредитором. Як вбачається з даних вищезазначеної довідки, датою та часом транзакції є 16.08.2021 11:49:49, сумою транзакції є грошові кошти у розмірі 3000 грн, підстава транзакції - видача кредиту по договору №4102717. Переказ грошових коштів було здійснено на карту/рахунок № НОМЕР_1 , банк-емітент якого є АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (MONOBANK (UNIVERSAL BANK), проте в даній довідці відсутній отримувач. Представник позивача вказує, що відповідачка фактично не спростувала факт отримання грошових коштів згідно листа-підтвердження ТОВ «ПрофітГід», а лише вказала на неналежність та недопустимість такого документу як доказу на підтвердження факту виникнення відносин з кредитування. Проте в даному випадку, належним доказом на підтвердження відсутності факту отримання відповідачкою кредитних коштів є виписка по банківському рахунку позичальника, яка б підтверджувала відсутність зарахувань коштів, натомість таких доказів до суду стороною відповідачки не надано. Просить звернути увагу суду, що відповідачка не заперечує факт укладання Договору, тим самим можна зробити висновок, що вона хоче уникнути відповідальності за зобов`язанням.
Представник позивача зазначає, що справа яка розглядається стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, а не як зазначається відповідачем «укладення договору оренди майна з правом викупу», тобто дані твердженні відповідачки жодним чином не стосуються даної справи. Відповідно до п. 11.7. Кредитного договору, сторони дійшли згоди, що договір підписується електронним підписом одноразовим ідентифікатором кредитодавця і електронним підписом одноразовим ідентифікатором позичальника, зразком електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника є Логін Особистого кабінету та Пароль входу до Особистого кабінету. Отже, договір було укладено в електронній формі та підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно підпункту 11.4.5. Кредитного договору, підписуючи цей договір, Позичальник засвідчує, що він до підписання договору ознайомлений із Правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання кредиту, повний текст яких розміщений на сайті Кредитодавця: https://credit-pro.com.ua. Таким чином, відповідачка добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт Товариства: credit-pro.com.ua/, обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані в тому числі і банківську картку на яку в подальшому отримала грошові кошти у сумі 3000 грн, тобто уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Вищевикладене підтверджує те, що волевиявлення відповідачки було вільним і відповідало її внутрішній волі, відповідно до ст. 203 ЦК України. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. На підставі вищевикладеного, ініціатором щодо укладення кредитного договору була відповідачка, маючи необмежену кількість часу для ознайомлення з умовами. Отже, Правила є у відкритому доступі на Сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» (Первісного кредитора) за посиланням: https://credit-pro.com.ua/ua/service-docs, а відповідачка мала змогу самостійно ознайомитися зі змістом Правил на сайті. Підписавши Договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідачка погодилась, що ознайомилась, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, договір був укладений сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Відповідачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому прийняла надані Фінансовою установою кредитні кошти та виконувала умови договору; первісний кредитор надав відповідачці документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; у пунктах 4.1.-4.12 Договору та в Графіку платежів міститься повна інформація стосовно умов кредитування. Договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачкою не був би укладений. Звертає увагу суду, що кредитний договір №4102717 від 16.08.2021 був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором №UA119699, відразу після вчинених дій, товариством було перераховано грошові кошти в сумі 3000 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , що в свою чергу слугує доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН». Доказами накладеннями електронного підпису з одноразовим ідентифікатором є Довідка щодо ідентифікації позичальника в системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон», в якій вказані особисті дані позичальника (паспортні дані, номер телефону, електронна пошта), які вона самостійно зазначила при поданні анкети/заявки на отримання грошових коштів в кредит. Між тим, відповідачка у своєму відзиві на позовну заяву зазначила такі особисті засоби зв`язку: контактний телефон: НОМЕР_2 та електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 , які в свою чергу були зазначені в анкеті на отримання грошових коштів, що підтверджує користування даними засобами зв`язку та належність останній. Проте в матеріалах справи відсутні, а відповідачкою не надано докази погашення заборгованості первісному кредитору або новому кредитору. За умовами кредитного договору №4102717 від 16.08.2021 у п. 4.1. договору зазначено, що знижена процентна ставка в розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 693,5 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п.3.1. договору, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п.3.1. договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, крім випадку передбаченого п. 4.6. цього Договору. У випадку дострокового погашення кредиту, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, враховуючи день погашення. Знижена процентна ставка скасовується з дати її застосування, у разі якщо до відносин між сторонами застосовується Стандартна процентна ставка. Так, у відповідності до п.4.2 договору, стандартна процентна ставка в розмірі 2.3% (два цілих тридцять сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839.50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього Договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. У випадку застосування стандартної процентної ставки, кредитодавець надає позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого Графіку платежів. Оскільки відповідачка у строк до 15.09.2021 не виконала зобов`язання за кредитним договором щодо повного погашення заборгованості, за умовами цього договору підлягали нарахуванню плата за користування кредитними коштами саме за фактичне число календарних днів користування кредитом. Представник позивача вказав, що позивач не заявляв позовні вимоги щодо стягнення на його користь неустойки (штрафу або пені). Таким чином, твердження відповідачки щодо нарахування позивачем неустойки є безпідставними, необґрунтованими, такими, що не заслуговують на увагу. Наданий розрахунок заборгованості позивачем є відображенням загальної картини наявної заборгованості за кредитним договором, між тим, документом, що підтверджують умови кредитування є безпосередньо кредитний договір, який між тим відповідачкою не оспорюється. Відповідачка мала право подати свій контррозрахунок заборгованості за даним кредитним договором, проте не використала даної можливості. Враховуючи зазначене, відповідачкою не додано жодного доказу, який би спростував наявну заборгованість за кредитним договором, а також інші докази, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов. Доводи відповідачки ґрунтуються виключно на її припущеннях і спростовуються самим змістом договору. Відповідачка у строк до 15.09.2021 не виконала зобов`язання за кредитним договором щодо повного погашення заборгованості.
Крім того, представник позивача вказує, що з 02.04.2020 по 30.06.2023 відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто застосування позовної давності зупинено на цей період. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє наразі. Таким чином, Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (№ 2120-IX) розширив обставини зупинення позовної давності. Отже, з 15 березня 2022 року перебіг позовної давності зупинився для будь-яких зацікавлених у судовому захисті осіб. Причому, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування воєнного стану. І лише від дня припинення останнього, плин строку захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного суб`єктивного права в судовому порядку продовжиться, з урахуванням часу, що минув до його зупинення. З 17.03.2022 по 29.01.2024 п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, в редакції, яка діяла до 29.01.2024, цей розділ ЦК України було доповнено п. 19 на підставі із Законом України від 15.03.2022№2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі Закон №2120). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. Таким чином, оскільки загальний трирічний строк пред`явлення позову у справі, яка переглядається, мав спливати 16 вересня 2024 року, тобто під час дії воєнного стану, то цей строк не сплив, а продовжувався до кінця його дії. Отже, хоча норми «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, якими призупинялися строки позовної давності на період карантину та воєнного стану, мають різні формулювання, але, фактично строки позовної давності були «на паузі» у період з 02.04.2020 по 03.09.2025 (тобто більше 5 років). Принаймні, це стосується загального строку позовної давності 3 роки, передбаченого ст. 257 ЦК України. Строк повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом згідно договору - не пізніше 15.09.2021. Але, в цей період вже діяло як «карантинне», так й «воєнне» призупинення строків позовної давності. Тому, в цій ситуації строк позовної давності ще не почав обчислюватися. Його необхідно буде почати обчислювати тільки з 04.09.2025. Отже, 3-річний строк позовної давності у даній справі спливає 04.09.2028. Таким чином, для заборгованостей, які виникли у період з 02.04.2020 по 03.09.2025, строк позовної давності ще не почався, його слід почати розраховувати з 04.09.2025. Проаналізувавши зазначені зміни до законодавства щодо строків позовної давності, строки їх зупинення та відновлення, позивач не пропустив строк звернення до суду з даним позовом, а тому відсутні аргументовані підстави для застосування строків позовної давності. Відповідачка не змогла логічно пояснити інший спосіб, ніж особистий, надання персональних даних щодо нього та факт отримання грошових коштів. Фактично, відповідачка не спростувала факту їх отримання згідно листа-підтвердження ТОВ «ПрофітГід», а лише вказала на недоведеність підписання договору та отримання кредитних коштів. Проте в даному випадку, належним доказом на підтвердження відсутності факту отримання нею кредитних коштів є виписка по банківському рахунку позичальника, яка б підтверджувала відсутність зарахувань коштів, натомість відповідачкою не додано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Також звертає увагу, що відповідачкою не надано суду доказів неотримання грошових коштів, відповідно до умов договору, відомостей на підтвердження не заповнення анкети на отримання грошових коштів в кредит, не підписання договору, на надання чи заволодіння його персональними даними іншими особами, тобто доказів вчинення шахрайських дій відносно персональних даних відповідачки, матеріали справи не містять, що дає підстави позивачу розцінювати позицію відповідачки як намагання ввести суд в оману, небажання визнавати розмір боргу та погашати заборгованість, тим самим уникнути від відповідальності за зобов`язанням. Враховуючи вищевикладене представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді від 04.12.2025; в позові представник позивача просить проводити розгляд справи без його участі.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки-повідомлення в електронному вигляді від 04.12.2025, у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити без її участі.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
У відповідності до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтями 1048 та 1049 ЦК України визначено що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Судом встановлено, що 16.08.2021 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» та ОСОБА_1 був укладений договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №4102717.
При цьому вбачається, що позичальником під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку. Далі, за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора "UA119699" на веб-сайті позикодавця, який позичальник отримала на свій фінансовий номер телефону НОМЕР_2 , підписано (акцептовано) позицію про укладення договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту, анкету позичальника, тобто підтверджено укладення кредитного договору, отже Договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №4102717 укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Істотні умови договору такі як сума кредиту, строк, процентна ставка та відповідальність за невиконання/неналежне виконання зобов`язання погоджено в анкеті-заявці на кредит, яка містить електронний підпис ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором.
Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: копією довідки первісного кредитора про підтвердження ідентифікації підпису відповідачки одноразовим ідентифікатором (а.с. 21); копією договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №4102717 від 16.08.2021, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» та відповідачкою (а.с. 49-52), копією додатку №1 до договору - таблиці обчислення загальної вартості кредиту від 16.08.2021, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРАГОН» та відповідачкою (а.с. 52 на звороті), копією анкети на кредит, підписаної відповідачкою (а.с. 53).
Згідно п.3.1. договору кредит надається строком на 30 днів до 15.09.2021 включно від дати отримання позичальником кредиту, але не більше 30 днів.
Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк визначений п.3.1. цього договору (п.3.2. договору).
За умовами п. 4.1. кредитного договору №4102717 від 16.08.2021 знижена процентна ставка в розмірі 1,9% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 693,5 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п.3.1. договору, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п.3.1. договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення, крім випадку передбаченого п. 4.6. цього Договору. У випадку дострокового погашення кредиту, нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, враховуючи день погашення. Знижена процентна ставка скасовується з дати її застосування, у разі якщо до відносин між сторонами застосовується Стандартна процентна ставка.
У відповідності до п.4.2 договору, Стандартна процентна ставка в розмірі 2.3% (два цілих тридцять сотих) процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839.50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1. цього Договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1. даного Договору. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. У випадку застосування стандартної процентної ставки, кредитодавець надає позичальнику інформацію щодо визначення сукупної вартості кредиту та графіку погашення заборгованості у вигляді оновленого Графіку платежів.
Згідно п.4.6. у випадку повернення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом трьох календарних днів, після закінчення визначеного пунктом 3.1. цього договору строку, проценти за користування кредитом не нараховуються протягом вказаних трьох календарних днів, в іншому випадку - проценти за користування кредитом нараховуються відповідно до умов п.4.2. цього договору з першого дня прострочення. В будь-якому випадку проценти нараховуються до повного виконання позичальником своїх зобов`язань по сплаті заборгованості за цим договором, проте не більше ніж 100 календарних днів з першого дня прострочення, після чого нарахування процентів може бути припинено кредитодавцем в односторонньому порядку.
Твердження відповідачки про те, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору між нею та ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АРАГОН" спростовуються вищезазначеними письмовими доказами, які є належними, допустимими та достовірними. Кредитний договір укладено в електронній формі, який не оскаржено відповідачкою, а тому такий правочин є правомірним, так як відсутні підстави вважати його недійсним з підстав встановлених законом та судом такий правочин недійсним не визнавався.
У відзиві на позов відповідачка стверджуючи про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору, в той же час вказує на несправедливість нарахованих відсотків за користування кредитом. Тобто, відповідачка у відзиві припускає можливість укладення кредитного договору та отримання нею коштів.
З досліджених доказів вбачається, що сторони в п. 3.3. кредитного договору погодили, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої нею у особистому кабінеті на сайті кредитодавця.
Факт надання кредитних коштів відповідачці підтверджується: копією договору про надання фінансових послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 04.01.2021, укладених між ТОВ «ФК «АРАГОН»» та ТОВ "ПрофітГід" (а.с. 14-19); довідкою ТОВ «ПрофітГід» про перерахування 16.08.2021 коштів в розмірі 3000 грн на платіжну карту № НОМЕР_1 (а.с. 23); листом АТ «Універсал Банк» від 15.12.2025 з випискою про рух коштів за 16.08.2021 (а.с. 132-133), з яких слідує, що на ім`я відповідачки банком емітована платіжна картка № НОМЕР_1 на яку 16.08.2021 надійшли кредитні кошти у розмірі 3000 грн.
Відповідачка, заперечуючи факт отримання коштів, не надала суду жодних доказів на спростування таких доводів позивача, не надала суду виписок по зазначеному картковому рахунку, яка, як власник такого рахунку, має повний доступ до нього та які могли б підтвердити факт ненадходження коштів в розмірі 3000 грн на її рахунок в день укладення кредитного договору, тоді як відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається з наданих копії договору про надання фінансових послуг факторингу №19/01.2022 від 19.01.2022, укладеного між ТОВ «ФК «АРАГОН» та позивачем по справі (а.с. 24-25), копії акту приймання-передачі від 19.01.2022, укладеного між ТОВ «ФК «АРАГОН» та позивачем по справі (а.с. 25 на звороті), копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги від 19.01.2022 (а.с. 26-45, 54-55), ТОВ «ФК «АРАГОН» передає (відступає) ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ" за плату, а останнє приймає належні ТОВ «ФК «АРАГОН» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 в розмірі 11280 грн.
Відповідно до п.1.2. договору про надання фінансових послуг факторингу №19/01.2022 від 19.01.2022, ТОВ «ВВС-ФАКТОРИНГ" займає місце ТОВ «ФК «АРАГОН» (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із договорів визначених в додатку №1 до договору відносно усіх прав останнього, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості, ним за період з 20.01.2022 по 19.02.2022 нараховано відсотки за користування кредитом в розмірі 1767 грн (а.с. 20).
Згідно розрахунку заборгованості за договором №4102717 від 16.08.2021 станом на 19.02.2022 (а.с. 47), розрахунку заборгованості станом на 24.02.2022 (а.с. 48), вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 13047 грн, що складається із заборгованості на дату переходу права до позивача як до фактора у розмірі 11280 грн та по відсоткам нарахованим за період з 20.01.2022 по 19.02.2022 у розмірі 1767 грн. Крім того, позивачем нараховано 3% річних за період з 19.02.2022 по 24.02.2022 в розмірі 5,36 грн у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання.
Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, який нараховано первісним кредитором ТОВ «ФК «АРАГОН» згідно умов кредитного договору, а саме пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.6, 4.11. При цьому відповідачка, заперечуючи про розмір відсотків та вважаючи його несправедливим, свого розрахунку суду не подала.
Твердження відповідачки про нарахування неустойки в розмірі 10047 грн є безпідставними, оскільки позивачем неустойка нарахована не була.
Доводи відповідачки про неотримання нею претензії жодним чином не впливає на право нового кредитора на стягнення заборгованості за кредитом, при цьому, доказів повернення коштів первісному кредитору, що могло стати підставою для відмови в задоволенні позову, відповідачкою не надано.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці кредит у встановленому договором розмірі, а також знайшов підтвердження факт невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідачка протягом дії договору не сплачує кредит вчасно та у повному обсязі, а відтак, враховуючи викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі.
Доводи відповідачки про відмову в задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності є безпідставними, виходячи зі слідуючого.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який діяв з 17.03.2022 до 04.09.2025, визначав, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Як встановлено в даній справі, відповідачка зобов`язалась повернути кредит до 19.09.2021, однак до цієї дати кошти не повернула, у зв`язку з чим, з наступного дня почався строк позовної давності.
Разом з тим, з 17.03.2022 строк позовної давності зупинився та відновився лише з 04.09.2025, а тому трьохрічний строк позовної давності на момент звернення до суду не сплинув, що не дає підстав для відмови в задоволенні позову.
Вимог про стягнення з відповідачки неустойки (штрафу, пені), до яких застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік, позивачем не заявлялось.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частин 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
Як вбачається з наданої позивачем платіжної інструкції №3433 від 19.09.2025 (а.с. 1) та виписки про зарахування судового збору (а.с. 74), останній за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,4 грн, виходячи з розміру, встановленого пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", що підлягає відшкодуванню відповідачкою.
Також на відповідачку слід покласти понесені позивачем витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, що підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Юхименка Ю.Ю. (а.с. 8), копією додаткової угоди №3 від 15.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги №28/05/25 від 28.05.2025 (а.с. 9-10), копією договору про надання правничої допомоги №28/05/25 від 28.05.2025 (а.с. 11-13), копією акту №120 прийому-передачі наданих послуг від 15.09.2025 (а.с. 22), копією платіжної інструкції №3354 від 19.09.2025 (а.с. 46).
Отже, позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн, які, у зв`язку з відсутністю клопотань про їх зменшення, слід стягнути в повному обсязі з відповідачки.
Підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору судом не встановлено.
Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-89, 137, 141-142, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ» заборгованість за кредитним договором №4102717 від 16.08.2021 в розмірі 13047 (тринадцять тисяч сорок сім) грн, три проценти річних в розмірі 5 (п`ять) грн 36 коп. та понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.
Місцезнаходження позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВВС-ФАКТОРИНГ»: пров. Бутишів, буд. №12, м. Київ, поштовий індекс 01010; ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 37686875.
Місце проживання відповідачки ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 .
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:        Гарбуз О. С.