Справа №751/11351/24
Провадження №1-кп/751/34/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за
№ 12024275440001152 від 06 жовтня 2024 року, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, неодруженого, із професійно-технічною освітою, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що на підставі ст. 89 КК України судимості не має, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309,
ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи на вул. Мартина Небаби в м. Чернігові придбав, шляхом привласнення знайденого на землі, полімерний пакетик з психотропною речовиною – амфетамін, яку в подальшому для власного вживання без мети збуту почав зберігати при собі та на автомобілі марки «Форд» з державним номерним знаком НОМЕР_1 перевіз на ділянку місцевості біля буд. 42 по
вул. Тероборони в м. Чернігові.
05 жовтня 2024 року у період часу з 22 години 06 хвилин по 22 годину 21 хвилина біля буд. 42 по вул. Тероборони в м. Чернігові під час проведення огляду місця події у ОСОБА_4 , який перебував в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, було виявлено та вилучено полімерний пакет з речовиною, яка відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-24/13036-НЗПРАП від 18 жовтня 2024 року містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено, – амфетамін, масою 9,818 грама, що є великим розміром, яку ОСОБА_4 незаконно зберігав для власного вживання без мети збуту.
Крім того, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, придбав гранату типу РГН, яку зберігаючи при собі без передбаченого законом дозволу, переніс на ділянку місцевості біля буд. 14 по вул. Громадській в м. Чернігові. 
06 листопада 2024 року в період часу з 04 години 07 хвилин по
04 годину 18 хвилин на ділянці місцевості біля буд. 14 по вул. Громадській в м. Чернігові під час проведення огляду місця події у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на гранату, в якому відповідно висновку експерта № СЕ-19/125-24/14369-ВТХ від 11 листопада 2024 року запал УДЗ є вибуховим пристроєм, придатним до вибуху, який
 ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.
Також, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, діючи умисно, в порушення вимог «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня
1992 року № 576, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, придбав ніж, який зберігаючи при собі, без передбаченого законом дозволу, переніс на ділянку місцевості біля буд. 14 по вул. Громадській в м. Чернігові.
06 листопада 2024, в період часу з 04 години 07 хвилин по
04 годину 18 хвилин на ділянці місцевості біля буд. 14 по вул. Громадській в м. Чернігові під час проведення огляду місця події у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено, предмет, зовні схожий на ніж, який відповідно висновку експерта № СЕ-19/125-24/14332-ХЗ від 11 листопада 2024 року є контактною короткоклинковою холодною зброєю колюче-ріжучої дії, а саме ножем, виготовленим саморобним способом по типу мисливських ножів загального призначення, який ОСОБА_4 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309,
ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, визнав повністю та беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема надав показання про те, що він раніше вживав наркотики та психотропні речовини, проте з того часу, як був призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_2 , а саме з 10 грудня 2024 року більше не вживає і веде нормальний спосіб життя. 05 жовтня 2024 року він на вул. Тероборони в м. Чернігові знайшов полімерний пакет з речовиною білого кольору, він зрозумів, що це амфетамін. У подальшому він викликав свого товариша на автомобілі, щоб той довіз його додому, оскільки боявся йти пішки з такою речовиною. По дорозі їх зупинили працівники поліції і він добровільно видав цей полімерний пакетик. Зазначив, що збутом психотропних речовин він не займався і зберігав амфетамін для себе, із вказаною в обвинувальному акті вагою психотропної речовини згоден. Крім того, ОСОБА_4 надав показання про те, що він з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України в лавах територіальної оборони захищав
м. Чернігів, зокрема ніс службу на контрольно-пропускному пункті. З того часу у нього зберігалася граната РГН, яку він знайшов та думав, що вона не бойова, оскільки вона була дуже легка, та ніж, який він використовував для нарізання продуктів харчування. 06 листопада 2025 року він приблизно о 04 ранку їхав на велосипеді до своєї дівчини, на вул. Громадській в
м. Чернігові його зупинили працівники поліції та вилучили вказані гранату і ніж. Зазначив, що про всі події він детально розповів працівникам поліції в ході досудового розслідування. 
Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, жалкує про подію і готовий понести відповідне покарання. Указав на те, що на теперішній час він має бажання продовжити службу в лавах Збройних Сил України і захищати Україну.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини кримінального провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції останнього, за згодою всіх учасників процесу, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних документів щодо руху кримінального провадження, процесуальних витрат і речових доказів, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому розгляд кримінального провадження проводився щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у межах пред`явленого йому обвинувачення. За встановлених обставин, оцінюючи зібрані докази, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні психотропних речовин у великих розмірах, без мети збуту, суд кваліфікує за ч. 2 ст.309 КК України.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у придбанні, носінні та зберіганні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Європейський Суд з прав людини також неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому
 ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 263 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є нетяжкими злочинами, та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини їх вчинення, дані про особу ОСОБА_4 , який на підставі ст. 89 КК України не судимий (а.с. 217), є військовослужбовцем (а.с. 18, 21, 54), неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 220-221), за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 25, 224). 
Встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного призначення покарання, тому суду необхідно всебічно досліджувати матеріали провадження щодо наявності таких обставин і у вироку наводити мотиви прийнятого рішення.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Так, щире каяття засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним злочину, співчуття до потерпілих, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою провину і розкаявся у вчиненому, надавши критичну оцінку своїй поведінці. Крім того, указав на те, що не вживає більше психотропні речовини та має намір продовжити службу в лавах Збройних Сил України. 
Під активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання добровільної допомоги органам досудового розслідування будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття співучасників, надання допомоги в їх затриманні, добровільна видача знарядь та засобів вчинення злочину, майна здобутого злочинним шляхом або ж допомога у розшуку цього майна.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вказав на те, що після затримання він детально розповів про вчинені ним кримінальні правопорушення. Крім того, ОСОБА_4 зазначив, що під час проведення огляду сам він видав як психотропну речовину, так і гранату з ножем. 
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.
Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 05 жовтня 2024 року № 652 ОСОБА_4 перебував в стані наркотичного сп`яніння (а.с. 223). 
За таких обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309,
ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 263 КК України, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що ОСОБА_4 ухилявся від явки до суду, у зв`язку з чим ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 09 грудня 2025 року його було оголошено в розшук, суд вбачає підстави для призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України саме у виді позбавлення волі: - за ч. 2 ст. 309 КК України на строк 3 роки; - за ч. 1
ст. 263 КК України на строк 5 років; - за ч. 2 ст. 263 КК України на строк
2 роки. У даному конкретному випадку суд вважає, що призначення більш м`якого покарання не зможе досягти мети виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень.
Остаточне покарання ОСОБА_4 суд вважає слід визначити на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання – конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Частиною першої ст. 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При вирішенні питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суду потрібно належним чином дослідити і оцінити всі обставини, які мають значення для справи. Суд має обґрунтувати можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.
Таким чином, враховуючи всі зазначені вище обставини кримінального провадження в сукупності з тим, що ОСОБА_4 визнав повністю свою вину та розкаявся у вчиненому, під час досудового розслідування детально повідомляв органу досудового розслідування про обставини вчинених кримінальних правопорушень, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який на підставі ст. 89 КК України не судимий, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю та бабусею, що в свою чергу свідчить про міцні соціальні зв`язки, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.
Застосування судом інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням у даному конкретному випадку, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами вчиненого кримінального правопорушення і даними про особу винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт у період доби з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня, поклавши на нього обов`язок не залишати місце свого фактичного проживання за адресою:
 АДРЕСА_1 , у період доби з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня без дозволу прокурора або суду, за виключенням випадків отримання невідкладної медичної допомоги або переміщення в укриття у випадку оголошення повітряної тривоги.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 50, 65-67, 70, 75, 76, 263, 309 КК України, статтями 2, 94, 100, 368-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених
ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;
-за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю
3 роки.
На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 1 ст. 165 Кримінального-виконавчого кодексу України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити домашній арешт у період доби з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня, поклавши на нього обов`язок не залишати місце свого фактичного проживання за адресою:
 АДРЕСА_1 , у період доби з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня без дозволу прокурора або суду, за виключенням випадків отримання невідкладної медичної допомоги або переміщення в укриття у випадку оголошення повітряної тривоги.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз (висновки експерта № КСЕ-19/125-24/13036-Д, № КСЕ-19/125-24/13036-НЗПРАП,
№ СЕ-19/125-24/13033-НЗПРАП, № СЕ-19/125-24/14538-НЗПРАП,
№ СЕ-19/125-24/14539-НЗПРАП, № СЕ-19/125-24/14369-НЗПРАП,
№ СЕ-19/125-24/14332-НЗПРАП, № СЕ-19/125-24/15326-НЗПРАП,
№ СЕ-19/125-24/15327-НЗПРАП, № СЕ-19/125-24/15328-НЗПРАП,
№ СЕ-19/125-24/15329-НЗПРАП), всього в сумі 17 907 гривень 75 копійок.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-два мобільні телефони марки «Redmi» та «Realme» залишити
 ОСОБА_4 за належністю; 
-поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, пристрій для паління з нашаруванням речовини, згорток з речовиною, два предмети, зовні схожі на пристрої для паління з нашаруванням речовини, гранату ГРН з порожнім корпусом та запалом УДЗ, предмет, зовні схожий на ніж у чохлі, 100 пакувальних полімерних пакетиків, упаковку ТОВ «Нова пошта» з наліпкою ТТН, полімерний пакетик з речовиною рослинного походження, полімерний пакетик з порошкоподібною речовиною, полімерний пакетик з речовиною, електронні ваги з нашаруваннями речовин, знищити. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя        ОСОБА_1