ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" лютого 2026 р. Справа №914/1368/25
м. Львів
Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,
суддів: Бонк Т.Б.,
Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Бабій М.М.,
явка учасників справи:
від позивача: Рак О.В., довіреність від 30.12.2025;
від відповідача: Сливка В.В., ордер серії ВС №1370881,

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» №30/10 від 30.10.2025,
на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.10.2025, суддя Ділай У.І., м.Львів, повний текст ухвали складено 27.10.2025
про відстрочку виконання рішення
у справі № 914/1368/25
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», м.Київ
до відповідача комунального підприємства «Стрийтеплоенерго», м.Стрий Львівської області
про стягнення 17 746 645,90 грн заборгованості за договором постачання природного газу,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заяви про відстрочку виконання рішення
02.10.2025 комунальне підприємство «Стрийтеплоенерго» звернулось до Господарського суду Львівської області із заявою (вх.№4168/25) про відстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 24.07.2025 у справі №914/1368/25 на 12 місяців.
В обґрунтування заяви відповідач вказує, що комунальне підприємство «Стрийтеплоенерго» є теплопостачальним підприємством, заснованим на комунальній власності територіальної громади міста Стрия, яке забезпечує усіх споживачів міста Стрия та Стрийського району Львівської області тепловою енергією. Основним видом діяльності комунального підприємства є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.
Згідно листа Міністерства розвитку громад та територій №41/4247ДСК від 27.08.2025 КП «Стрийтеплоенерго» належить до сфери управління оператора критичної інфраструктури та внесене до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури, що зобов`язує підприємство круглорічно постачати теплову енергію в умовах воєнного стану.
Невчасне виконання підприємством фінансових зобов`язань перед позивачем зумовлене критичним фінансово-економічним становищем підприємства, який обумовлений встановленим законодавством мораторієм (Законами України від 03.11.2016 р. №1730 (із змінами внесеними Законами України від 14.07.2021 №1639, від 29.07.2022 №2479) на встановлення і застосування економічно обґрунтованих тарифів на теплову енергію та невиплатою компенсації підприємствам теплопостачання узгодженої різниці в тарифах на теплову енергію. 
За твердженням боржника на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» стягуються кошти в розмірі 65 % від всіх надходжень.
Крім того, заборгованість перед позивачем виникла і через об`єктивні обставини, які не залежать від підприємства, зокрема через значну дебіторську заборгованість населення, затримки з компенсацією різниці в тарифах та залежність підприємства від фінансової підтримки засновника.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 заяву комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» (вх.№4168/25 від 02.10.2025) задоволено частково. Відстрочено виконання рішення Господарського суду Львівської області від 24.07.2025 у справі №914/1368/25 до 01.03.2026.
Господарським судом Львівської області при постановленні ухвали враховано те, що зазначені в заяві про відстрочення виконання рішення обставини є такими, що відповідають визначеним в ст.331 ГПК України, при яких надається розстрочка (відстрочка) виконання рішення. На думку суду відповідачем доведено, що такі обставини ускладнюють виконання рішення, отже, є підставою для відстрочки виконання рішення в спірному випадку. Однак враховуючи заперечення стягувача та можливі негативні наслідки внаслідок тривалого невиконання рішення суду для стягувача, з метою дотримання балансу інтересів сторін суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви КП «Стрийтеплоенерго» та про відстрочення рішення суду від 24.07.2025 у справі №914/1368/25 до 01.03.2026.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи
30.10.2025 до Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» №30/10 від 30.10.2025 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 про відстрочку виконання рішення у справі № 914/1368/25.
Скаржник вважає ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.07.2025 у справі №914/1368/25 постановлену з недотриманням господарського процесуального законодавства та такою, що порушує права позивача.
Так, позивач (стягувач)вказує, що наведені відповідачем обставини, які помилково взяті до уваги господарським судом, не свідчать про неможливість виконання рішення суду в цій справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення виконання судового рішення. 
Обставини, на які посилається комунальне підприємства «Стрийтеплоенерго» у заяві лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв`язку з цим. 
При цьому, фінансове становище відповідача є результатом його власної підприємницької діяльності, в ході якої боржник мав планувати свої видатки на погашення заборгованості, яка виникла ще у 2023 році, оскільки був обізнаний про строк настання і погашення. 
Разом з цим, відповідачем не було подано до суду доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності, зокрема довідки з обслуговуючих банків про відсутність грошових коштів на рахунках, а також довідки про відсутність майна у власності (тощо). 
Позивач звертає увагу суду на те, що при вирішенні питання про надання розстрочки необхідно врахувати, що спір у цій справі виник саме з вини відповідача у зв`язку з несвоєчасною сплатою відповідних платежів.
Поза належною правовою оцінкою суду першої інстанції залишилась і та обставина, що при наданні розстрочення виконання рішення суду у цій справі стягувач ( в цьому випадку товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг") не матиме можливості користуватися своїми грошовими коштами без отримання будь-якої компенсації, оскільки невиконання грошового зобов`язання за наявності судового рішення про задоволення вимог Позивача з розстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України за період такого розстрочення та останній понесе збитки від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в економіці країни.
Також, відповідач не надав жодних доказів ймовірного погашення останнім заборгованості в майбутньому, а Господарський суд Львівської області приймаючи рішення щодо розстрочення виконання рішення на тривалий час не дослідив та не встановив можливості погашення заборгованості боржником коли саме сплине термін розстрочки, при цьому висновки суду не можуть ґрунтуватися лише на одних припущеннях.
Отже, зважаючи на вищевикладене, скаржник просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 24.07.2025 у справі №914/1368/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» про відстрочку виконання рішення Господарського суду Львівської області від 24.07.2025– відмовити у повному обсязі.
11.11.2025 від відповідача- комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач зазначає
підстави для відстрочки виконання рішення суду аналогічні викладеним ним у заяві.
З огляду на це, відповідач просить апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» №30/10 від 30.10.2025- залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 про відстрочку виконання рішення у справі № 914/1368/25- без змін.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 справу №914/1368/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» №30/10 від 30.10.2025 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 в справі №914/1368/25.
Ухвалою від 05.12.2025 призначено справу №914/1368/25 до розгляду у судовому засіданні на 04.02.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2026 задоволено заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»-Рак О.В. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів та електронного цифрового підпису.
У судове засідання 04.02.2026 з`явилися учасники справи.
Позивач підтримав вимоги апеляційної скарги, навів доводи аналогічні викладеним у ній, просив її задоволити.
Відповідач заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення з мотивів викладених у відзиві.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.
Переглянувши ухвалу місцевого господарського суду, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.
У статті 331 ГПК України передбачено порядок вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміна способу та порядку виконання судового рішення.
За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Згідно з частиною третьою статті 331 ГПК України підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Отже, ураховуючи положення частин четвертої та п`ятої статті 331 ГПК України, суд, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи-тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Ураховуючи викладене, вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.
Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 331 ГПК України, вказана норма не вимагає, а господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.
Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.
Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення або розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 ГПК України.
Відповідно до вказаної норми господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах. Близький за змістом висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі №910/8153/17.
Оскільки виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави, згідно з пунктом 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012 невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, як це визначено у пункті 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012.
Право людини на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19.03.1997 р., п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II ). За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V ).
ЄСПЛ у рішенні у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 зазначив, що, ураховуючи, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: чи зумовлена затримка у виконанні рішення особливими і непереборними обставинами; чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексація присудженої суми; чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.
Обґрунтовуючи подану до суду заяву про відстрочення виконання рішення, заявник (боржник) вказував на те, що він є комунальним підприємством, яке постачає теплову енергію населенню. Наявна заборгованість перед позивачем виникла у зв`язку із різницею тарифів, що для підприємства є економічно необґрунтованими та різницю в яких має відшкодувати держава. При цьому заявник зазначає, що у разі відстрочення виконання судового рішення підприємство зможе акумулювати достатній обсяг коштів для виконання судового рішення, зокрема після отримання компенсацій від держави.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, значну частину фінансових ресурсів підприємства обмежує дебіторська заборгованість населення, яка станом на 01.05.2025 становила 49 993,2 тис. грн, а на 30.09.2025 – 33 084 140,40 грн, що підтверджується довідками №01/553 від 19.05.2025 та №10/1001 від 30.09.2025. 
Крім того, як встановлено колегією судів, затримки з компенсацією різниці в тарифах державою створюють додаткове фінансове навантаження: заборгованість держави перед підприємством за компенсацію різниці в тарифах становить 63 950,1 тис. грн. та 6 772 096 грн відповідно до Довідок №01/552 від 19.05.2025 та №10/1002 від 30.09.2025. Окрім того, систематичність заборгованості держави за різницю в тарифах у розмірі від 6 021 730 грн до 29654 426 грн за різні періоди підтверджується протоколами №16ТЕ/03 від 23.03.2023, №14ТЕ/08 від 11.08.2023, №13ТЕ/11 від 10.11.2023, №10ТЕ/08 від 22.08.2024 та №10ТЕ/11 від 21.11.2024.
Суттєво ускладнює фінансове становище підприємства державний мораторій на тарифи для населення, оскільки КП «Стрийтеплоенерго» не має можливості самостійно змінювати тариф на теплопостачання для населення, що надзвичайно ускладнює фінансове становище підприємства, так як доля постачання для населення становить 81%. 
Підприємство залежить від дофінансування Стрийської міської ради, що підтверджується рішеннями міської ради №1363 від 10.11.2022 та №2161 від 30.11.2023 та листами підприємства до міського голови (№01/865, №01/1950, №01/2034, №01/2157) які підтверджують, що без фінансової підтримки з боку засновника (Стрийської міської ради) підприємство не може самостійно підтримувати свою діяльність, зокрема виконувати зобов`язання перед постачальниками.
Також варто враховувати, наявні та непокриті збитки відповідача, які підтверджується звітами про фінансові результати за 2022 рік (збиток 3 319 тис. грн), 2023 рік (збиток 9 341 тис. грн) та перше півріччя 2025 року ( збиток 3323 тис. грн.), а також балансами станом на 31.12.2022 (непокритий збиток 25 697 тис. грн), 31.12.2023 (непокритий збиток 16 356 тис. грн) та перше півріччя 2025 року (непокритий збиток 15 557 тис. грн).
Окрім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, у випадку відкриття виконавчого провадження та арешту коштів підприємства існує реальна загроза повного припинення розрахунків з державним постачальником, порушення умов чинних контрактів і зриву підготовки до опалювального сезону. Підприємство щомісяця перераховує 65% доходу на погашення заборгованості перед позивачем, решта 35% йде на виплату заробітної плати, податки та інші обов`язкові платежі, додаткові джерела доходу у підприємства відсутні.
Разом із тим, як встановлено місцевим господарським судом, у січні 2026 року очікується компенсація держави різниці в тарифах теплогенеруючим підприємствам, що надасть боржнику можливість своєчасно розрахуватися із стягувачем та сплатити наявну заборгованість. 
Таким чином, підприємство реально здатне погасити заборгованість після отримання передбаченої державної компенсації, що підтверджується документами та фінансовими звітами. Отже, твердження апелянта про відсутність доказів неплатоспроможності та неможливості погашення боргу в майбутньому є безпідставними. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду, що забезпечує можливість боржнику виконати свої зобов`язання без загрози припинення діяльності та порушення інтересів стягувача.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» №30/10 від 30.10.2025 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала місцевого господарського суду - без змін.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Оскільки суд відмовляє в задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін оскаржену ухвалу суду першої інстанції, судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -
УХВАЛИВ:
апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» №30/10 від 30.10.2025–залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 у справі № 914/1368/25–залишити без змін.
Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст.ст. 287-289 ГПК України.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 09.02.2026.

Головуючий (суддя-доповідач) С.М. Бойко

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець