ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року	Львів	Справа № 260/31/25 пров. № А/857/13019/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Довгої О.І.,
Запотічного І.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 03 березня 2025 року (головуючий суддя Дору Ю.Ю.), ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження у м. Ужгород, у справі № 260/31/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

03.01.2025 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі - відповідач, Управління), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про часткову відмову в перерахунку пенсії №072250005726 від 16 липня 2024 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період з 01 серпня 2005 року по 31 серпня 2005 року роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю «Адвокатська контора «Юрконсалтінг» (код 31444312), зарахувати заробітну плату в сумі 310 гривень, яка Зазначена у реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за серпень 2005 року від товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська контора «Юрконсалтінг» (код 31444312), та зробити з 16 лютого 2022 року перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням збільшеного страхового стажу і збільшеної заробітної плати з 01 серпня 2005 року по 31 серпня 2005 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період з 01 жовтня 2005 року по 31 грудня 2005 року підприємницької діяльності позивача та провести з 16 лютого 2022 року перерахунок пенсії за віком з урахуванням сум заробітної плати для нарахування пенсії, включених до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5 код 2269106856) в період з жовтня 2005 року по грудень 2005 року від фізичної особи підприємця – ОСОБА_1 у жовтні 2005 року - 196.88 гривень, у листопаді 2005 року - 196,88 гривень, у грудні 2005 року - 196,88 гривень; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести з 16 лютого 2022 року перерахунок пенсії за віком з врахуванням сум заробітної плати для нарахування пенсії за основним місцем роботи і за зовнішнім сумісництвом (на іншому підприємстві) разом, включених до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5), а саме з врахуванням збільшеної суми загальної заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії, зазначеної у липні 2004 року - 3760,00 гривень, у серпні 2004 року - 2941,54 гривень, у жовтні 2004 року - 3661.24 гривень, а також у травні 2005 року - 5666,67 гривень.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду 03 березня 2025 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 16.07.2024 №072250005726 у частині щодо відмови зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 01 серпня 2005 року по 31 серпня 2005 року в товаристві з обмеженою відповідальністю «Адвокатська контора «Юрконсалтінг»« (код 31444312). Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01 серпня 2005 року по 31 серпня 2005 року в товаристві з обмеженою відповідальністю «Адвокатська контора «Юрконсалтінг»« (код 31444312), зарахувати заробітну плату в сумі 310 гривень, яка Зазначена у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за серпень 2005 року від товариства з обмеженою відповідальністю «Адвокатська контора «Юрконсалтінг» (код 31444312) та зробити з 16 лютого 2022 року перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 з урахуванням збільшеного страхового стажу і збільшеної заробітної плати з 01 серпня 2005 року по 31 серпня 2005 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні або перерахунку пенсії позивачу періодів його роботи. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в частині задоволених вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 03 березня 2025 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що до страхового стажу не підлягає зарахуванню період страхового стажу за серпень 2005 року з урахуванням суми 310 гривень включеної до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в серпні 2005 року від Товаристві обмеженої відповідальності «Адвокатська контора «Юрконсалтінг» в зв`язку з відсутністю сплати страхових внесків, що не відповідає вимогам статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також зазначає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року по справі №260/11148/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити виплату внутрішньо перемішеній особі ОСОБА_1 , суми заборгованості по пенсії за віком за період з дати призначення пенсії за віком, з 16 лютого 2022 року по 31 жовтня 2023 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити нарахування та виплатити внутрішньо перемішеній особі ОСОБА_1 , компенсацію за втрату частини пенсії за віком за час затримки виплати пенсії за віком з 16 лютого 2022 року по 31 жовтня 2023 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, здійснити перерахунок та виплату, з 01 вересня 2023 року, пенсію за віком з урахуванням заробітної плати за час вимушеного прогулу відповідно за період з 31 січня 2018 року по 19 жовтня 2020 року, відповідно до постанови Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 297/377/18 в розмірі 777961,01 гривень. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо здійснення перерахунку з 16 лютого 2022 року, страхового стажу за квітень 2013 року з урахуванням суми 600,60 гривень, включеної до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державною соціального страхування в квітні 2013 року від Комунального підприємства «Луганська обласна фармація», і з урахуванням суми 879,37 гривень, включеної до реєстру в квітні 2013 року від Луганського міського центру зайнятості; щодо перерахунку з 16 лютого 2022 року страхового стажу за серпень 2005 року з урахуванням суми 310 гривень включеної до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в серпні 2005 року від Товаристві обмеженої відповідальності «Адвокатська контора «Юрконсалтінг» та щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком з 16 лютого 2022 року, з врахуванням всієї заробітної плати, з якої Закрите акціонерне товариство «Лугцентрокуз», Приватне підприємство «Телексі», Приватне підприємство «Мега Стар Плаза», Дочірнє підприємство «Радіо-Вояж» Закритого акціонерного товариства «Лугцентрокуз», ОСОБА_1 , із застосуванням максимальної величини заробітної плати (доходу) для обчислення пенсій сплачені страхові внески за періоди роботи позивача з 2004 року по 2005 рік (включно), і яка вказана в індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) позивача за 2004 рік в сумі 26611,66 гривень, за 2005 рік в сумі 21841,17 гривень.
На виконання вказаного рішення відділом перерахунків пенсій №1 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянуто заву ОСОБА_1 , за результатами розгляду якої прийнято рішення про часткову відмову в перерахунку пенсії №072250005726 від 16.07.2024 року.
Відповідно до вказаного рішення відповідачем повторно розглянуто заяву та відмовлено в проведенні з 16 лютого 2022 року перерахунку з врахуванням:
- страхового стажу за серпень 2005 року з урахуванням суми 310,00 гривень включеної до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в серпні 2005 року від «Юрконсалтінг» Адвокатської контори товариства з обмеженою відповідальністю ( код 31444312), нарахувань від підприємницької діяльності фізичної особи підприємця - суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 10.2005 - 196,88 гривень, 11.2005 - 196,88 гривень, 12.2005 - 196,88 гривень через відсутність сплати страхових внесків;
- нарахованої заробітної плати Закритого акціонерного товариства «Лугцентрокуз» (код 13392898), Приватного підприємства «Телексі» (код 32326203), Приватного підприємства «Мега Стар Плаза» (код 32797126), Дочірнього підприємства «Радіо-Вояж» Закритого акціонерного товариства «Лугцентрокуз» (код 24051491), яка враховується для розрахунку пенсії за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК-5) за 07.2004 - 2660,00 гривень з 3760,00 гривень, за 08.2004 - 2660,00 гривень з 2941,54 гривень, за 10.2024 - 2660,00 гривень з 3661,24 гривень, за 05.2005 - 4100,00 гривень з 5666,67 гривень через обмеження максимальної величини заробітної плати (доходу) для обчислення пенсій.
Одночасно зазначено, що Берегівською філією Закарпатського обласного центру зайнятості, за період отримання допомоги по безробіттю з 01.03.2018 по 23.02.2019, прийнято рішення щодо повернення коштів (допомоги по безробіттю) в повному обсязі за рахунок роботодавця, для уникнення подвійного зарахування за даними персоніфікованого обліку: допомоги по безробіттю та нарахованої заробітної плати за час вимушеного прогулу для розрахунку пенсійної виплати ОСОБА_1 . Перерахунок пенсії з 01.09.2023 здійснено в повному обсязі з урахуванням заробітної плати за час вимушеного прогулу за даними персоніфікованого обліку за період з 31.01.2018 по 19.10.2020 без врахування допомоги по безробіттю за цей період: з 01.03.2018 по 23.02.2019.
Вважаючи протиправним вказане рішення, позивач звернувся до відповідача з листом 29.07.2024 року про надання йому відповіді.
22.08.2024 року за результатами розгляду вказаного звернення позивача відповідачем повторно роз`яснено позивачу причини відмови у зарахуванні певних періодів трудової діяльності.
Вважаючи протиправним рішення відповідача від 16.07.2024 року №072250005726 позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини 1 Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у статті 20 Закону №1058-IV.
Частинами четвертою-шостою, дев`ятою, десятою, дванадцятою статті 20 Закону №1058-IV встановлено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення.
Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники - фізичні особи, які не мають банківських рахунків, сплачують страхові внески шляхом готівкових розрахунків через банківські установи.
Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, - квартал.
Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду; у разі сплати сум страхових внесків готівкою - день внесення страхувальником коштів у банківську установу чи відділення зв`язку для перерахування на банківські рахунки органу Пенсійного фонду.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі Закон №2464-VI) окреслено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Частиною першою статті 4 Закону №2464-VI встановлено, що платниками єдиного внеску є роботодавці.
Відповідно до частини другої статті 25 Закону №2464-VI у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.
Податковим кодексом України встановлено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку (пункт 171.1 статті 171).
Отже, посадові особи таких страхувальників, відповідальні за сплату страхованих внесків, в разі їх несплати, несуть передбачену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність, а пенсійний орган застосовує до страхувальників фінансові санкції та здійснює заходи щодо стягнення такої заборгованості зі сплати страхових внесків.
Тобто щодо періодів трудової діяльності після 1 липня 2000, то Верховний Суд при застосуванні норм Закону «Про пенсійне забезпечення» (статті 56), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (статті 20, 24, 40, 106) виснував, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Невиконання підприємством-страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавляти соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. Протилежний підхід є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. 
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо нарахування та належної сплати страхових внесків. Наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи. 
Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду в постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 20 березня 2019 у справі № 688/947/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а, від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а, від 17 листопада 2021 року у справі № 242/5635/16-а, від 30.12.2021 у справі № 348/1249/17.
Щодо аргументів апеляційної скарги в частині порушення строку звернення до суду, то суд апеляційної інстанції зазначає таке. 
Статтею 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 дізнався про порушення його права на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01 серпня 2005 року по 31 серпня 2005 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Адвокатська контора «Юрконсалтінг»«, після отримання рішення ГУ ПФ України в Закарпатській області за № 072250005726 від 16.07.2024. 
Позов подано до суду 03.01.2025.
З наведеного убачається, що позов подано в межах строку, визначеного законом, а відтак аргументи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в межах спірних правовідносин належними та допустимими доказами підтверджується страховий стаж позивача за період роботи з 01 серпня 2005 року по 31 серпня 2005 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Адвокатська контора «Юрконсалтінг», у зв`язку з чим позивачу має бути здійснений перерахунок пенсії із зарахуванням такого.
Оскільки рішення суду в частині відмови у задоволенні позову сторони не оскаржують, то в силу вимог ст. 308 КАС України, таке не є предметом апеляційного перегляду.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить переконання, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні викладено підстави часткового задоволення позовних вимог, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду 03 березня 2025 року у справі № 260/31/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	І. І. Запотічний