ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6757/25 Справа № 202/15157/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л. П. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Космачевської Т.В., 
суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,
розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року у цивільній справі номер 202/15157/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» з позовом до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75216775 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9099,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника av9zYa7Vk0, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня, позикодавець на виконання п. 1 договору позики №75216775 від 25.06.2021 року виконав свої зобов`язання, зокрема, передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 9099,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується електронною платіжною інструкцією №9498f5bd-e301-4a0d-aeb6-f3abc4e79818 від 25.06.2021 року.
Враховуючи умови договору позики №75216775 від 25.06.2021 року та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості у розмірі 2716,20 грн заборгованість ОСОБА_1 за договором позики складає 28111,20 грн, з яких: 9099,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19012,20 грн - сума заборгованості за відсотками.
21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75216775 від 25.06.2021 року.
31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75216775 від 25.06.2021 року.
Відповідно до Реєстру прав вимоги від 31.03.2023 року до договору факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача.
Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики №75216775 в розмірі 28111,20 грн, з яких: 9099,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19012,20 грн - сума заборгованості за відсотками, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за Договором позики №75216775 від 25.06.2021 року в розмірі 28111,20 грн, з яких: 9099,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 19012,20 грн - заборгованість за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.
Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Калінін С.К., подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2025 року по справі № 202/15157/24 та прийняти постанову, якою позов задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №75216775 від 25.06.2021 року в розмірі 9098,85 грн, в решті позовних вимог відмовити, здійснити розподіл судових витрат у суді першої інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у Дніпровському апеляційному суді в розмірі 3000,00 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги.
Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, підійшов формально до вивчення обставин справи, що потягло за собою неправильне вирішення справи по суті.
Відповідач визнає, що уклав з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договір позики № 75216775 від 25.06.2021 року та отримав кредит в сумі 9099,00 грн.
За договором позики №75216775 від 25.06.2021 року ОСОБА_1 надавався кредит строком на 30 днів до 25 липня 2021 року зі сплатою відсотків, базова ставка яких визначена у 1,99% в день, тип процентної ставки фіксована, та знижена процентна ставка (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) 1,00% в день. Тобто умови договору позики передбачають різні умови нарахування відсотків. Матеріали справи не містять інших доказів зміни умов договору в частині строку надання кредиту.
Текст договору не містить положень щодо продовження строків кредитування. Відтак, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» мало право нараховувати проценти лише по 25 липня 2021 року.
Як вбачається із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, 25.07.2021 року відповідачем було сплачено 2716,20 грн в рахунок погашення відсотків за користування кредитом, у зв`язку з цим за ним утворилась заборгованість в розмірі 9098,85 грн (11815,05 грн - 2716,20 грн).
На відміну від договору позики на долученій роздруківки правил відсутні ознаки накладення цифрового чи фізичного підпису відповідача чи будь-яких інших ознак підпису, які б фіксували дату ознайомлення і погодження позичальника із запропонованими у цих правилах умовами кредитування.
Позивач помилково зробив висновок, що правомірно за понадстрокове користування кредитом нараховані відсотки за відсотковою ставкою, передбаченою договором.
Відповідач у зв`язку із розглядом справи в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська поніс (очікує понести) витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 6000,00 грн., на виконання умов п. 2 Додатку № 1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/24 від 20.01.2025. укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери».
Також, відповідач у зв`язку із розглядом справи у Дніпровському апеляційному суді очікує понести витрати на професійну правничу (правову) допомоги в розмірі 3000,00 грн, на виконання умов п. 2 додатку №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/25 від 21.04.2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери».
Від ТОВ «Фінпром Маркет» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська №202/15156/24 від 21 квітня 2025 року - залишити без змін, судові витрати залишити за відповідачем.
Згідно з п. 5.2. позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.
Узагальнюючи умови укладеного договору позики у сукупності з правилами, які є невід`ємною частиною договору, слід констатувати, що отримавши суму 9099,00 грн позики від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», ОСОБА_1 допустив неналежне виконання договору позики протягом 30 днів, тому проценти розраховано за базовою процентною ставкою 1.99%, замість 1,00% (програма лояльності) в порядку умов, визначених правилами.
Представник відповідача посилається на судову практику, що випливає з кредитних правовідносин за договорами, які укладені ПАТ «Приват Банк» з фізичними особами. Проте, зазначені обставини є відмінними від обставин даної справи, оскільки метод укладання договору у даній справі є відмінним ніж у ПАТ «Приват Банк» (укладання в паперовій формі) так як, останній надавав клієнту/позичальнику правила на ознайомлення в паперовій формі тому суд у зазначеній судовій практиці не зміг встановити з якою конкретно редакцією правил в паперовій формі був ознайомлений відповідач, тоді як у даному випадку відповідач мав можливість ознайомитись з правилами на сайті за посиланням в договорі, в ІТС позикодавця та до акцепту оферти в якій також містились правила одноразовим ідентифікатором.
Посилання представника відповідача на положення ст. 625 ЦПК України вважаємо помилковими, оскільки позивач, звертаючись з позовом до суду, обраховував заборгованість відповідача за базовою/фіксованою процентною ставкою, а не за процентною ставкою «понадстрокове користування позикою» в розмірі 2,7%.
Витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн майже дорівнюють отриманого відповідачем кредиту у 9099,00 грн та дорівнюють 32,02% від ціни позову (9000,00/28111,20 грн), а тому є завищеними та неспівмірними до предмету позову. На думку позивача, складання відзиву на позовну заяву та складання апеляційної скарги займає значно менше часу чим аналіз документів та складання позовної заяви представником позивача.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 25.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75216775 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9099,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована), орієнтовна загальна вартість позики 11815,05 грн (додаток 5).
Згідно з п. 5.2 договір позики №75216775 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documentslicense/ (надалі «правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису av9zYa7Vk0, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.
Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким/якою укладено договір №75216775 від 25.06.2021 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: av9zYa7Vk0. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 25.06.2021 року 23:36:10. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: ІНФОРМАЦІЯ_1 (додаток 7).
Того ж дня, позикодавець на виконання п. 1 договору позики №75216775 від 25.06.2021 року передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9099,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище підтверджується електронною платіжною інструкцією №9498f5bd-e301-4a0d-aeb6-f3abc4e79818 від 25.06.2021 року, складеній та підписаній в електронній формі (додаток 9, 10).
21.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75216775 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 25.06.2021 року, що підтверджується договором факторингу №2112 від 21.12.2021 року разом з додатками та витягом з Реєстру прав вимог від 21.12.2021 року, а також актом взаємних розрахунків за період: грудень 2021 року - грудень 2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за договором факторингу №2112 (додаток 12, 13, 14).
31.03.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75216775 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 25.06.2021 року, що підтверджується договором факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023 року разом з додатками та витягом з Реєстру прав вимог від 31.03.2023 року, а також актом взаємних розрахунків між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» і ТОВ «Фінпром Маркет» за договором факторингу №310323-ФМ (додаток 15, 16, 17).
Згідно з розрахунком, заборгованість відповідача за договором позики №75216775 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 25.06.2021 року становить 28111,20 грн, з яких: 9099,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19012,20 грн - сума заборгованості за відсотками (додаток 2).
На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано: 
договір про надання правничої допомоги № 01-11/2024 від 01.11.2024 укладений між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченком Ю.О. Сторони в п.п. 4.1. договору визначили, що клієнт сплачує на користь адвоката винагороду, зокрема, за вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної заяви (500,00 грн) та підготовку/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (3000,00 грн), що разом складає 3500,00 грн;
витяг з а Акту №4-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від «01» листопада 2024 року;
платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579930932.1 від 18.12.2024 року на підтвердження оплати згідно акту №4-П приймання наданої правничої допомоги від 13 грудня 2024 року за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року(додаток 18, 19, 21).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Стягуючи з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.
Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись в повному обсязі, виходячи з наступного.
Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Таким чином судом встановлено, що укладений кредитний договір відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог 
цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року у справі №14-318цс18 міститься правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Положеннями ч. 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Судом встановлено, що 25.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75216775 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 9099,00 грн, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована), орієнтовна загальна вартість позики 11815,05 грн.
Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису av9zYa7Vk0, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін.
Того ж дня, позикодавець на виконання п. 1 договору позики №75216775 від 25.06.2021 року передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 9099,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес», яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище підтверджується електронною платіжною інструкцією №9498f5bd-e301-4a0d-aeb6-f3abc4e79818 від 25.06.2021 року, складеною та підписаною в електронній формі.
Згідно з розрахунком заборгованість відповідача за договором позики №75216775 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 25.06.2021 року становить 28111,20 грн, з яких: 9099,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 19012,20 грн - сума заборгованості за відсотками. 
Окрім того, відповідач в апеляційній скарзі визнавав укладення договору позики №75216775 від 25.06.2021 року та отримання ним від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів у розмірі 9099,00 грн, заперечуючи лише щодо розміру нарахованих відсотків.
Умовами договору позики передбачено, що позика у сумі 9099,00 грн надається відповідачу на строк 30 днів зі сплатою процентів фіксованої процентної ставки у розмірі 1,99 % в день.
Відповідно до пункту 5.2 договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі.
Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою.
Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору.
Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою договору позики й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації договору позики.
Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
До того ж, позивачем не надано доказів звернення відповідача до позикодавця за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом.
Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії.
Отже, відсотки за договором позики №75216775 від 25.06.2021 року мають бути обчислені лише за період встановлений у цьому договорі, тобто 30 днів ( з 25.06.2021 року по 25.07.2021 року) за базовою відсотковою ставкою у розмірі 1,99% за день.
Посилання відповідача на обчислення розміру відсотків, виходячи з відсоткової ставки 1,00%, апеляційний суд відхиляє, оскільки нарахування за цією ставкою здійснюється відповідно до умов програми лояльності, тобто розділу 9 Правил надання грошових коштів у позику, які не містять підпису відповідача, отже не можуть бути враховані з наведених вище підстав.
Таким чином, перевіряючи наведений позивачем розрахунок, апеляційним судом встановлено, що розмір нарахованих за вказаний вище період відсотків становить 5432,10 грн. Окрім того, з розрахунку також вбачається, що 25.07.2021 року відповідачем здійснено часткову сплату нарахованих відсотків у розмірі 2716,20 грн. Отже, залишок несплачених відсотків, що підлягає стягненню з відповідача становить 2715,90 грн.
За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №75216775 від 25.06.2021 року у розмірі 9099,00 грн, проте дійшов помилкового висновку в частині визначення розміру відсотків за договором позики №75216775 від 25.06.2021 року, оскільки вказані відсотки є обґрунтованими лише за період з 25.06.2021 року по 25.07.2021 року та, враховуючи часткову їх сплату відповідачем, підлягають стягненню у розмірі 2715,90 грн.
Розглядаючи довід апеляційної скарги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінпром Маркет» витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.
Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до п. 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції надано: 
договір про надання правничої допомоги № 01-11/2024 від 01.11.2024 укладений між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. Сторони в п.п. 4.1. договору визначили, що клієнт сплачує на користь адвоката винагороду, зокрема, за вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної заяви (500 грн) та підготовку/складання позовної заяви до боржника за договором позики у малозначній справі (3000 грн), що разом складає 3500,00 грн;
витяг з а Акту №4-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від «01» листопада 2024 року;
платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №579930932.1 від 18.12.2024 року на підтвердження оплати згідно акту №4-П приймання наданої правничої допомоги від 13 грудня 2024 року за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року.
Отже, враховуючи складність справи, яка на думку апеляційного суду не є складною, а також часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд вважає, що вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягають частковому задоволенню, отже є обґрунтованими у розмірі 1471,02 грн.
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є такими, що частково заслуговують на увагу.
Виходячи з наведеного вище та обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення у повному обсязі позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.
Відтак, рішення суду першої інстанції - підлягає зміні в частині стягнення відсотків за користування коштами за договором позики та в частині стягнення судових витрат.
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки за подання позовної заяви ТОВ «Фінпром Маркет» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 1), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 1018,03 грн.
Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 2457,50 грн (а.с. 81), тому з позивача ТОВ «Фінпром Маркет» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1424,63 грн.
Щодо заяв відповідача ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції, заявлених ним у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі, апеляційний суд зазначає наступне.
Приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до п. 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції надано: 
договір №б/н/25 про надання правової допомоги від 20.01.2025 року, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Калінін і Партнери», акт виконаних робіт від 29.01.2025 року, відповідно до якого вартість виконаних робіт становить 6000,00 грн та платіжну інструкцію №698917886 на суму 3000,00 грн.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції надано: 
акт виконаних робіт від 13.05.2025 року, відповідно до якого вартість виконаних робіт становить 3000,00 грн.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат апеляційний суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою - п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19.
Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи, яка на думку апеляційного суду не є складною, апеляційний суд вважає, що вимоги заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції та суді апеляційної інстанції підлягають частковому задоволенню, отже є обґрунтованими у загальному розмірі 5217,38 грн, з яких 3478,25 грн - у суді першої інстанції, 1739,13 грн - в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Калінін Сергій Костянтинович, задовольнити частково.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2025 року - змінити в частині спору про стягнення відсотків за користування коштами за договором позики та в частині судових витрат. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за відсотками в сумі 2715,90 грн за договором позики №75216775 від 25.06.2021 року.
В задоволенні стягнення іншої частини відсотків - відмовити.
В частині позовних вимог про стягнення основної суми боргу за договором позики - залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» понесені судові витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції в розмірі 1018,03 грн та витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 1471,02 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції в розмірі 1424,63 грн та витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 3478,25 грн,а також витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1739,13 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: