ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року 
м. Київ

справа № 939/958/23
провадження № 61-5910св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І.,

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву  ОСОБА_2 , яку підписав адвокат Науменко Олексій Григорович,про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат за наслідком касаційного перегляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 25 липня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, 
ВСТАНОВИВ:
В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати договори оренди земельних ділянок від 13 жовтня 2017 року з кадастровими номерами 3221055300:04:001:0001 площею 2,8658 га, 3221055300:04:001:0002 площею 2,8117 га, 3221055300:04:001:0003 площею 3,6672 га, 3221055300:04:001:0008 площею 6,8827 га, які розташовані на території Бабинецької селищної ради Бородянського району Київської області (далі - земельні ділянки) недійсними.
Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 25 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. 
16 квітня 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржені судові рішення і передати справи на новий розгляд.
11 червня 2024 року представник ОСОБА_2 подав відзив на касаційну скаргу, разом з яким подав попередній орієнтовний розрахунок судових витрат в сумі 9 000,00 грн. Також зазначив, що остаточний розрахунок судових витрат, пов`язаних з правовою допомогою у цій справі (на стадії касаційного провадження), буде поданий відповідачем протягом 5 днів з моменту проголошення повного рішення суду апеляційної інстанції в порядку пункту 8 статті 141 ЦПК України.
Постановою Верховного Суду від 01 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Бородянського районного суду Київської області від 25 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 січня 2024 року залишено без змін.
05 грудня 2025 року представник  ОСОБА_2 подав до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткової постанови, у якій просить стягнути з ОСОБА_1 судові витрати на загальну суму у розмірі 9 000,00 грн, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Заява мотивована тим, що на виконання статті 141 ЦПК України відповідач у відзиві завчасно у письмовій формі заявив про орієнтовані судові витрати та їх можливий розмір. Розмір судових витрат в суді касаційної інстанції становить 9 000,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг (виконання робіт) від 05 грудня 2025 року за договором про надання правової допомоги від 28 листопада 2019 року, а також квитанцією про сплату гонорару від 05 грудня 2025 року № 128.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зробила висновок, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. … Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). 
На підтвердження понесених витрат в Верховному Суді адвокат відповідача надав акт приймання-передачі наданих послуг (виконання робіт) від 05 грудня 2025 року, договір про надання правової допомоги від 28 листопада 2019 року та квитанцію про сплату гонорару від 05 грудня 2025 року № 128.
Договір про надання правової допомоги та додаткову угоду № 1 від 28 листопада 2019 року до цього договору представник відповідача надавав із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат до суду апеляційної інстанції (а. с. 85-87 (зворот)). Додатковою угодою сторони визначили порядок обчислення винагороди (гонорару) адвоката та її оплати на підставі акта приймання-передачі виконання робіт, який складається по закінченню етапу справи, на якому виконавець надавав правову допомогу замовнику.
З огляду на наведене, результат вирішення спору та відсутність заперечення або заяви позивача щодо зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу, заява ОСОБА_2 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 126, 137, 141, 246, 260, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови щодо розподілу судових витрат за наслідком касаційного перегляду справи № 939/958/23 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 000,00 грн судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко