СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2026 року м. Суми Справа № 480/2958/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, 2. Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть спору, позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернувся до управління Пенсійого фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Позивачу було відмовлено в задоволенні заяви. На переконання позивача, їй неправомірно не враховано до страхового та пільгового стажу роботи за списком № 1 весь період її навчання, після якого вона працевлаштувалась.
Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення другого відповідача від 07.03.2024 № 1840500003787 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії; зобов`язати першого відповідача зарахувати до стажу роботи позивача період з 01.09.1989 до 27.02.1990 навчання у професійно-технічому училищі № 1 м. Суми за професією апаратник хімічного виробництва з умінням виконувати роботу слюсаря по контрольно-вимірювальних приладах і автоматиці, призначити і виплачувати пенсію.
Судом відкрито провадження у справі 16.04.2024.
Другий відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає що спірне рішення прийнято правомірно. У позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії відсутній необхідний пільговий стаж за списком № 1.
Перший відповідач надав клопотання про долучення доказів. Суд долучив докази до матеріалів справи. Правом подання відзиву відповідач не скористався. Тому суд на підставі норми ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом фактичні обставини.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до диплому серії НОМЕР_1 від 27.02.1990 позивач 01.09.1988 вступила до професійно-технічного училища № 1 м. Суми, а рішенням кваліфікаційної комісії від 27.02.1990 позивачу присвоєна кваліфікація апаратника хімічного виробництва 4 розряду. 
Згідно з записами у трудовій книжці позивача: у період з 01.09.1988 до 27.02.1990 навчалась у професійно-технічному училищі № 1 м. Суми; 16.05.1989 прийнята тимчасово на період виробничої практики в цех піросульфіту натрія апаратчиком сушіння першого розряду Сумського виробничого об`єднання ''Сумихімпром''; 05.03.1996 зачислена постійно в цех піросульфіту натрія 3 розряду Сумського виробничого об`єднання ''Сумихімпром''.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 27.02.2024 про призначення пенсії за віком. Другим відповідачем прийнято рішення від 07.03.2024 № 1840500003787 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування`від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-ІV). У рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 35 років 1 місяць 23 дні та пільговий за списком № 1 - 4 роки 4 місяці 13 днів.
Відповідно до таблиці за формою РС-право, за даними його обліку, до страхового та пільгового стажу позивача за списком № 1 враховано періоди роботи з 16.05.1989 до 31.12.1991 та з 01.01.1992 до 27.09.1993. Період навчання позивача з 01.09.1988 до 15.05.1989 враховано лише до страхового стажу позивача, однак не враховано до пільгового за списком № 1.
Висновки суду та їх мотиви.
1. Щодо зарахування періоду навчання до пільгового стажу.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. 
Підпунком ''з'' абзацу 1 пунку 109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою ради міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590, (чинного у спірний період) встановлено: крім роботи в якості робочого в загальний стаж роботи зараховується також навчання в училищах системи професійно-технічної освіти та в інших училищах. 
Подібна за змістом норма міститься в ст. 38 Закону України ''Про професійну технічну освіту'' від 10.02.1998 № 103/98-ВР, відповідно до якої час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерава між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. 
Тому період навчання особи в училищах системи професійно-технічного навчання зараховується до періоду роботи, в тому числі за списком № 1, яка слідує одразу за закінченням такого навчання.
Оскільки позивач у період з 01.09.1988 до 27.02.1990 навчався в професійно-технічному училищі № 1 м. Суми, за результатами чого їй присвоєно кваліфікацію апаратника хімічного виробництва 4 розряду, а з 16.05.1989 до 31.12.1991 та з 01.01.1992 до 27.09.1993 позивач працювала на роботі, яка передбачена списком № 1, а саме - апаратником сушіння цеху з виробництва просульфіту натрію, то період навчання з 01.09.1988 до 15.05.1989 повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача за списком № 1. Інший період навчання позивача з 16.05.1989 до 27.02.1990 зараховано позивача до пільгового стажу за списком № 1. 
2. Щодо умов для призначення пенсії за списком № 1.
Статтею 12 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' від 05.11.1991 № 1788-ІV (надалі - Закон № 1788-ІV) встановлено право виходу на пенсію за віком для чоловіків - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, і для жінок - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років. 
В той же час, згідно з пунктом "а" ст.13 Закону № 1788-ІV в редакції від 09.12.2012, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 2132-VIII (надалі - Закон № 2132-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць — жінки після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.
Законом № 2132-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "а" ст. 13 Закону про пенсійне забезпечення вік набуття жінками права на пенсію на пільгових умовах за списком № 1 з 45 років до 50 років.
Відповідно до п.1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані неконституційними положення ст.13, ч.2 ст.14 та пункти "б" - "г" ст.54 Закону № 1788-ІV зі змінами, внесеними Законом № 2132-VIII (п.1 рішення). 
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини цього рішення застосуванню підлягають вказані норми в редакції до внесення змін Законом № 2132-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон № 1788-ІV в редакції від 09.12.2012, з урахуванням рішення Конституційного Суду, а саме норма п."а" ст.13 якого встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 для жінок після досягнення 45 років (за наявності загального - 15 р., та пільгового стажу роботи - 7 р. 6 м.) та право на пенсію зі зменшенням 55 річного пенсійного віку на 1,5 роки за кожен рік роботи за списком № 1, у разі якщо стаж роботи за списком складає менше половини від передбаченого законом (3 р. 9 м.).
В той же час, діючі на час виникнення спірних правовідносин норми ст.26 та п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058-ІV, встановлювали право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 для жінок після досягнення 50 років (за наявності загального - 20 р., та пільгового стажу роботи - 7 р. 6 м.) та право на пенсію зі зменшенням 60 річного пенсійного віку на 1 рік 4 місяці за кожен рік роботи за списком № 1, у разі якщо стаж роботи за списком складає менше половини від передбаченого законом (3 р. 9 м.).
Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами статей 12, 13 Закону № 1788-ІV та Закону № 1058-ІV (ст.25 та п.1 ч.2 ст.114), а саме в частині пенсійного віку та віку набуття права на пенсію жінкам на пільгових умовах за списком № 1. Перший із цих законів визначав пенсійний вік - 55 років та вік з якого особа матиме право на пенсію - за списком № 1 - 45 років, тоді як другий - у 60 та 50 років відповідно.
Суд зветає увагу, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати найбільш сприятливий підхід для особи.
Отже, при прийнятті рішення щодо визначення права позивача на пенсію за Списком № 1 застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ІV в редакції від 09.12.2012, а не норми Закону про пенсійне страхування. 
Судом встановлено, що відповідачем застосовано норми Закону № 1058-ІV. Натомість застосовуючи норми Закону № 1788-ІV, то позивач має право на пенсію за списком № 1 у 47,5 років зі зменшенням 55 річного пенсійного віку на 7,5 років за 5 років роботи за списком № 1, враховуючи наявний необхідний страховий та пільговий за списком № 1.
3. Щодо способу захисту.
Судом встановлено, що виключно другий відповідач порушив права позивача, а перший відповідач прав позивача не порушував.
Оскільки при прийнятті рішення другий відповідач застосував норму, яка звужує право позивача на пенсійне забезпечення, а також не зарахував період з 01.09.1988 до 15.05.1989 до пільгового стажу за списком № 1, то cпірне рішення не відповідає критеріям правомірності, встановленим ч.2 ст.2 КАС України. Тому суд визнає протиправним та скасовує рішення.
Позивач, окрім іншого, просить суд зобов`язати призначити і виплачувати пенсію.
Суд звертає увагу, що в силу норми п.1 ч.1 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, або з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки позивачу на момент звернення із заявою 27.02.2024 виповнилося 53 роки і вона має необхідний страховий та пільговий стаж за списком № 1 - 5 років 28 днів, а пенсійний вік для жінок в Україні встановлено 55 років, то позивач має право на пенсію за списком № 1 з моменту звернення - з 27.02.2024, зі зменшенням 55 річного пенсійного віку.
Згідно з абзацем другим ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З урахуванням ч.2 ст.9 КАС України суд виходить за межі позовних вимог та зобов`язує другого відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за списком № 1 період його навчання та повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Вимоги зобов`язати призначити позивачу пенсію на пільгових умовах задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними. Другий відповідач, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, ще не приймав рішення, не зарахував позивачу період до пільгового стажу. Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок неправомірного рішення другого відповідача та в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем інших судових витрат, окрім судового збору у сумі 1211,20 грн, то суд стягує з другого відповідача судовий збір у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.03.2024 № 1840500003787.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, код ЄДРПОУ 13486010) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгового стажу за списком № 1 період з 01.09.1988 до 15.05.1989 та повторно розглянути її заяву про призначення пенсії від 27.02.2024, а також прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
4. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, код ЄДРПОУ 13486010) 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп. витрат судового збору.
6. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення. 
7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   А.І. Сидорук