ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 712/6998/25		
Провадження № 22-ц/821/67/26		
категорія: 304090200 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О. 

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2025 року (ухваленого під головуванням судді Стеценко О.С. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

23 травня 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 09 жовтня 2020 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2034110463, відповідно до якого банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на умовах, передбачених кредитним договором.
13 жовтня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №13/10/23, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №2034110463 від 09.10.2020 перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Відповідно до Реєстру боржників №2 до Договору факторингу ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2034110463 від 09.10.2020 в сумі 30 172,71 грн., з яких: 17 800,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 12 372,71 грн. – заборгованість за відсотками.
Оскільки ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за вище вказаним договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, тому останній вимушений звернутися до суду з вказаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №2034110463 від 09.10.2020 року у сумі 30 172,71 грн., з яких 17 800,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 12 372,71 грн. – заборгованість по відсотках.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2025 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами отримання відповідачем кредитних коштів на підставі договору №2034110463 від 09.10.2020 у розмірі, що пред`явлений позивачем до стягнення.
У матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, які підтверджують отримання позичальником кредитних коштів, окрім як у сумі 4 398,96 грн., які у подальшому, були сплачені відповідачем.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій через засоби поштового зв`язку 13 жовтня 2025 року апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», вважаючи рішення суду незаконним та необгрунтованим, таким, що не відповідає обставинам справи, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, , просило скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2025 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що звіт-розрахунок за період з 09.10.2020 року по 13.10.2023 року є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує перерахування відповідачеві грошових коштів за кредитом. Також з даного звіту-розрахунку вбачається активне використання кредитних коштів.
Також розрахунок заборгованості узгоджується з умовами договору та є чітким і зрозумілим, а тому є належним та допустимим доказом наявності заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу до Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 09.10.2020 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2034110463, на підставі якого Банк надає Позичальнику кредит, а позичальник отримує його на умовах, передбачених Кредитним договором (п. 1 Кредитного договору).
Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредит видається у сумі 4 398,96 грн. на цільове використання кредиту: на придбання Товару у Продавця, та 490,00 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме: послуга «СМС+Довідка». Загальна сума кредиту 4 888,96 грн.
Строк, на який надається кредит, визначено графіком платежів. Дата остаточного повернення кредиту 09.06.2021.
За умовами обслуговування кредитної лінії, визначеними у п. 2.1 Кредитного договору, за користування кредитом банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Інформаційним листком, який є невід`ємною частиною та додатком до договору. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення Заяви-Анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних.
Відповідно до Додатку №1 до Договору №2034110463 від 09.10.2020 Графіку Платежів та Розрахунку загальної вартості споживчого кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг зазначено загальну вартість кредиту – 5 475,80 грн., реальна річна процентна ставка – 82,50%. Щомісячний платіж позичальника становить – 685,00 грн, крім останнього – 680,00 грн.
Відповідно до договору факторингу №13/10/23 від 13.10.2023, укладеного між АТ «ОТП Банк» (далі –Клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі –Фактор), Клієнт передає, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, в розмірі портфеля заборгованості.
Як вбачається з витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №13/10/23 від 13.10.2023 ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №2034110463 від 09.10.2020, загальна сума заборгованості – 30 172,71 грн., з яких 17 800,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 12 372,71 грн. – заборгованість за відсотками.
З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що станом на 13.10.2023 за кредитним договором №2034110463 від 09.10.2020 залишок заборгованості складає 30 172,71 грн.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно із ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Звертаючись з позовом, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилалось на те, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором № №2034110463 від 09.10.2020 року утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути як правонаступник кредитора у спірних правовідносинах.
Надані позивачем докази підтверджують укладення кредитного договору №2034110463 від 09.10.2020 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Суд не бере до уваги докази, отримані з порушенням порядку, встановленого законом (стаття 78 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України встановлено, що обов`язок доведення обставин, на які зроблено посилання, як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача.
Обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами (статті 77 - 80 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (частини 5, 7 статті 81 ЦПК України).
З огляду на характер спірних правовідносин, зміст та підстави заявлених позовних вимог, позивач мав довести, а суд перевірити на підставі наданих сторонами доказів факт надання кредитних коштів, умов та строку їх повернення.
Згідно договору №2034110463 від 09.10.2020 року кредит видається у сумі 4 398,96 грн. на цільове використання кредиту: на придбання Товару у Продавця, та 490,00 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме: послуга «СМС+Довідка». Загальна сума кредиту 4 888,96 грн.
Строк, на який надається кредит, визначено графіком платежів. Дата остаточного повернення кредиту 09.06.2021.
У Звіті-розрахунку за період з 09.10.2020 року по 13.10.2023 року відображено транзакцію «Повернення покупки» та зараховано кошти у сумі 4 398,96 грн., яка і була надана відповідачу згідно договору №2034110463 від 09.10.2020.
Однак, позивачем не було надано доказів фактичного перерахунку позичальнику кредитних коштів чи коштів позики у розмірі 17800 грн. як тіла кредиту за Договором №2034110463 від 09.10.2020 року.
Разом з тим, зі Звіту-розрахунку за період з 09.10.2020 року по 13.10.2023 року, 05 жовтня 2023 року було здійснено транзакцію про зарахування 17 800 грн на рахунок відповідача, після чого сума простроченої заборгованості становила 0,00 грн.
До того ж, після 05.10.2023 року жодних транзакцій здійснено не було, що чітко вбачається з наданого позивачем Звіту-розрахунку за період з 09.10.2020 року по 13.10.2023 року.
У контексті наведеного, колегія суддів не вбачає обгрунтованих підстав для стягнення заборгованості у заявленому позивачем розмірі, про що вірно вказав суд першої інстанції.
Таким чином, доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, а тому не приймаються до уваги та не підлягають задоволенню колегією суддів апеляційного суду.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» – залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча         О.В. Карпенко

Судді          Т.Л. Фетісова

О.М. Новіков