19.01.26
22-ц/812/199/26
Провадження № 22-ц/812/199/26
ПОСТАНОВА
Іменем України
19 січня 2026 року м. Миколаїв
справа № 484/5213/25

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Серебрякової Т.В., Тищук Н.О., 
переглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником – адвокатом Порхун Віталієм Михайловичем, на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 11 листопада 2025 року під головуванням судді Шикері І.А., повне судове рішення складено цього ж дня,
У С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позивач зазначав, що 10 жовтня 2023 року між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 309. Шлюбні відносини фактично припинені у зв`язку з постійними конфліктами через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів. Дітей та спільного майна не мають. На думку позивача, примирення є неможливим, підстав для збереження шлюбу немає, оскільки між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, тому просив його розірвати.
Відповідач ОСОБА_2 звернулася з заявою в якій просила надати строк на примирення терміном шість місяців. Зазначала, що дійсно у неї з позивачем час від часу виникають дрібні непорозуміння стосовно ведення спільного господарства, які рідко переходили у конфлікт та мали тимчасовий характер. Це обумовлено тим, що у них не співпадають розуміння ролей у сім`ї. Крім того, позивач проходить службу в Збройних Силах України та вони почали рідко бачитися по об`єктивним причинам. Стверджує, що зацікавлена у збереженні сім`ї, а тому вважає, що не має підстав для розірвання шлюбу.
Представник позивача – адвокат Порхун В.М. надав заперечення на заяву про надання строку на примирення. Вказував, що намагання відповідачки з самого початку укладення шлюбу та до цього часу налагодити гарні відносини в сім`ї не призвели до позитивних результатів, вважає, що надання строку для примирення сторонам не потрібно, оскільки це суперечитиме інтересам позивача. Вважає, що відповідач заявила це клопотання виключно з метою затягування розгляду справи. Крім того, наразі позивач планує утворити сім`ю з іншою жінкою, тому на розірванні шлюбу наполягає.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року провадження у справі зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, строком на шість місяців – до 11 травня 2026 року.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Порхун В.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду. 
В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначав, що надаючи подружжю строк для примирення та зупиняючи розгляд справи на шість місяців, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін. Вважає, що суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи клопотання відповідачки про надання строку на примирення, повинен був оцінити обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін. Так, сторони не проживають разом, позивач веде спільне господарство з іншою жінкою, категорично заперечує можливе примирення з відповідачкою, а тому, зупиняючи провадження у справі з метою надання подружжю строку на примирення, суд не оцінив наскільки реальною є можливість примирення сторін протягом строку шість місяців, у тому числі з урахуванням заперечень позивача, який висловив свою позицію про неможливість збереження сім`ї. Зупинення судом першої інстанції провадження у справі на 6 місяців з метою надання сторонам строку (максимального) на примирення належно не обґрунтовано, не наведено оцінки співмірності та дієвості застосованого судом заходу для примирення подружжя з урахуванням обставин цієї справи у співвідношенні з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справи. Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 2, 263 ЦПК України, так як при її постановлені судом не враховано висновки Верховного Суду, сформульовані у справах №761/33261/16-ц та №127/16963/22-ц щодо застосування статті 111 СК України.
В письмових поясненнях ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року залишити без змін. Вказувала, що твердження позивача про те, що він з вересня 2025 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою та планує створення з нею нової сім`ї не підтверджені жодними доказами. Фактично між ними не припинено спілкування, постійно підтримують телефонний зв`язок, іноді і по кілька разів на день, що зумовлено, зокрема проходженням позивачем служби у Збройних Силах України. Такі обставини свідчать про те, що сімейні зв`язки остаточно не розірвані, а можливість примирення не є формальною.
За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду, зазначену в п. 14 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 309 (а.с.3).
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.
06 листопада 2025 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про надання часу для примирення на шість місяців.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року провадження у справі зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, строком на шість місяців – до 11 травня 2026 року.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції вважав примирення подружжя можливим, а тому надав сторонам термін для примирення строком на шість місяців та зупинив на цей строк провадження у справі.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.
Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що "примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя."
Закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.
Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі №127/16963/22-ц.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 у вересні 2025 року звернувся з позовом про розірвання укладеного 10 жовтня 2023 року, у якому вказував, що перебуває на службі у Збройних Силах України, не підтримує шлюбних стосунків з відповідачкою, дітей та спільного майна з нею не має, а відповідачка ОСОБА_2 вказані обставини не заперечувала, зазначала, що дійсно у них виникали конфлікти у зв`язку із різним розумінням ролей у сім`ї.
За такого, зупиняючи провадження у справі з метою надання строку на примирення, суд першої інстанції не в повній мірі оцінив, наскільки реальною є можливість примирення сторін, у тому числі з урахуванням заперечень сторони позивача, який у позовній заяві та у заперечення на заяву про надання строку для примирення висловив свою категоричну позицію щодо наявності підстав для розірвання шлюбу та неможливість збереження сім`ї, вказує про ведення ним спільного господарства з іншою жінкою. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про надання сторонам строку на примирення у шість місяців та про зупинення у зв`язку із цим провадження у справі, без належного обґрунтування та оцінки співмірності та дієвості застосованого судом заходу для примирення подружжя з урахуванням обставин цієї справи у співвідношенні з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справ.
За наведених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 379, 382 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником – адвокатом Порхун Віталієм Михайловичем - задовольнити.
Ухвалу судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 листопада 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду.

Головуючий       В.В. Коломієць

Судді:        Т.В. Серебрякова

Н.О. Тищук

Повне судове рішення складено 19 січня 2026 року