Провадження №	3/447/50/26 	
Справа №	447/3580/25 	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 суддя Миколаївського районного суду Львівської області Головатий А.П.,
розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, працівника школи (Крупська гімназія), який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ст. 185 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД №453537 від 30.10.2025, 30.10.2025 близько 22:30 год. у АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 не виконував неодноразові законні розпорядження, шарпав працівників поліції за формений одяг, поводив себе зухвало та нахабно, не виходив із транспортного засобу, чим порушив вимоги абз. 7 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про дорожній рух», чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, оскільки за результатами виконання постанови щодо застосування приводу від 01.12.2025, працівниками поліції встановлено, що ОСОБА_1 був призваний другим відділом (м. Миколаїв) ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по мобілізації з 01.11.2025 у складі команди НОМЕР_1 .
13.01.2026 засобами системи «Електронний Суд» захисник ОСОБА_1 – адвокат Вербовська У.Б. подала клопотання, у якому просила закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання покликалася на те, що протокол складений за відсутності в діях ОСОБА_1 складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №453537 від 30.10.2025 додано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6050697 від 30.10.2025, протокол АА №192279 про адміністративне затримання від 30.10.2025, та рапорти працівників поліції ОСОБА_2 та Пуделко М. від 30.10.2025. Вказує, що рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. А свідчення зазначеної особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, позаяк така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху. У протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано, які саме законні вимоги були висунуті працівниками поліції і в чому саме полягала злісність непокори. Окрім того, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено , що ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 7 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про дорожній рух», за що відповідальність передбачена ст.185 КУпАП. Відповідно до абз. 7 ч.1 ст. 18 ЗУ «Про дорожній рух» встановлено, що пасажир, тобто особа, яка користується транспортним засобом, але не причетна до керування ним, зобов`язаний на вимогу поліцейського вийти з транспортного засобу. Однак, суть адміністративного правопорушення, що вказана в протоколі про адміністративне правопорушення суперечить суті порушення, оскільки ОСОБА_1 не був пасажиром транспортного засобу, а керував ним, тобто був водієм такого. На підтвердження факту керування транспортним засобом працівниками поліції долучено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6050697 від 30.10.2025, згідно з якою ОСОБА_1 30.10.2025 о 20:23 в с. Крупсько по вул. В. Великого, 172, керував транспортним засобом з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 «в» ПДР України. У протоколі не розкрита суть законних розпоряджень, які згідно протоколу висувалась ОСОБА_1 , та які є складовою об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, не зазначено, в чому саме вони полягали. Протокол не містить також даних про те, хто саме висловлював такі розпорядження, поліцейський який склав протокол про адміністративне правопорушення, чи інший поліцейський. Не зазначено кого саме шарпав ОСОБА_1 за формений одяг. До матеріалів справи не долучено жодних доказів, на яких було б зафіксовано факт неодноразового висловлення поліцейським будь-яких законних розпоряджень відносно ОСОБА_1 , які останній злісно не виконував, зокрема, відеозапису події з нагрудних камер поліцейських. Не долучено також показів свідків події. Крім цього, встановлено суперечності в часі вчинення правопорушень (20:23 год. чи 22:30 год.), місці вчинення правопорушення (вул. В. Великого, 172 чи вул. Львівська 10), суті правопорушення, статусі особи, відносно якої складено протокол та постанову (водій чи пасажир) та подальших діях ОСОБА_1 . За таких обставин, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази, які поза розумним сумнівом підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За змістом ст. 279 КУпАП, обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.
Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
За змістом статей 254, 256 КУпАП, про вчинене адміністративне правопорушення уповноваженою на те посадовою особою складається протокол, в якому зазначаються, крім іншого: дата і місце його складення, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
Відповідно п. 15 Розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції», затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1376, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення.
Таким чином, усі викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доведені сукупністю належних і допустимих доказів, обов`язок щодо збирання яких покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Диспозиція статті 185 КУпАП передбачає відповідальність вчинення злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
У п. 7 постанови Пленуму ВС України «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» №8 від 26.06.1992, роз`яснено, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, а також, що адміністративна відповідальність за ст. 185 КУпАП настає при відсутності застосування фізичної сили з боку винної особи.
З об`єктивної сторони злісна непокора виражається у відмові від обов`язкового виконання наполегливих, неодноразово повторених розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, вираженій в зухвалій формі, що свідчить про явну неповагу до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова правопорушника проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо. Відмінність опору від злісної непокори полягає в тому, що опір це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих, а злісна непокора це пасивна поведінка.
За змістом статей 9-12, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є встановлення в діянні особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП.
Матеріали справи про адміністративне правопорушення надійшли до суду на шести аркушах, які становлять: сам протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №453537 від 30.10.2025, копію вказаного протоколу, який не був отриманий ОСОБА_1 , протокол серії АА №192279 про адміністративне затримання за ст. 185 КУпАП від 30.10.2025, рапорти інспекторів СРПП ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Пуделка М.М. та Андрухіва В.В. від 30.10.2025, копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6050697 від 30.10.2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
У матеріалах справи, не міститься жодних належних та допустимих доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 з приводу вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП (зокрема, пояснень свідків, фото-, відеозаписів, тощо). Більше того, працівники поліції при виконанні службових обов?язків на форменому одязі мають прикріплені бодікамери. Жодного відеозапису до матеріалів справи долучено не було, не вказано про здійснення відеозйомки на нагрудну камеру працівника поліції і в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути самостійним беззаперечним доказом вини особи, а обставини викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликати сумніви у суду.
Наявні у матеріалах справи протокол затримання, за результатами якого ОСОБА_1 був доставлений до приміщення другого відділення роти ІНФОРМАЦІЯ_3 , та рапорти працівників поліції суд не може визнати належними та допустимими доказами, оскільки такі не підтверджуються жодними іншими доказами.
За змістом ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» від 21.07.2011 (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). 
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Лавенте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказував, що, оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву».
Відповідно, державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, а відтак усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю суддя враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Відтак, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, з урахуванням положень ст. 251 КУпАП, вважаю, що у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відсутня подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю через відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 7, 245, 247, 251, 280, 284 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и в:
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 – закрити у зв`язку з відсутністю у його діях події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя Головатий А. П.