Справа № 583/4630/25
2/583/211/26 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2026 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді      Ярошенко Т.О.
з участю секретаря судового засідання   Алєксєєнко І. В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка у спрощеному позовному провадженні справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРОКЕНЕРГІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
Представник позивача звернувся до суду з позовом, який мотивує тим, що відповідачі є абонентами (споживачами) ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» по споживанню послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Квартира за вказаною адресою належить відповідачам ОСОБА_1 (1/6 частина на підставі свідоцтва про спадщину та 1/3 частина на підставі договору дарування) та ОСОБА_2 (1/6 частина на підставі свідоцтва про спадщину). Між сторонами був укладений публічний договір про надання послуг з постачання теплової енергії. Проте споживачі не проводить оплату в належному обсязі за спожиту теплову енергію та плату за абонентське обслуговування, в зв`язку з чим за виникла заборгованість за надані послуги. За період з вересня 2022 року по серпень 2025 року включно виникла заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 55601,01 грн, заборгованість з оплати за абонентське обслуговування – 529,20 грн. На підставі вищевикладеного просить стягнути з відповідачів на користь ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 55601,01 грн, та заборгованість з оплати за абонентське обслуговування – 529,20 грн.
Процесуальні дії у справі.
28.11.2025 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання. 
17.12.2025 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.
22.12.2025 року до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить стягнути відповідно до частки частини майна з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 27800,51 грн, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 264,60 грн за адресою АДРЕСА_1 на користь ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ»; стягнути відповідно до частки частини майна з ОСОБА_2 заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 27800,51 грн, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 264,60 грн за адресою АДРЕСА_1 на користь ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ», а також просить стягнути судовий збір по 1514 грн з кожної.
Відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 копія ухвали про відкриття провадження у справі направлялася поштою за зареєстрованим місцем проживання останніх, однак конверти були повернуті на адресу суду поштовим відділенням зв`язку без вручення, з відміткою «адресат відсутній».
У відповідності до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У зв`язку з цим суд вважає, що про розгляд даної цивільної справи відповідачі повідомлені у відповідності до положень ст. 128 ЦПК України.
Вказане твердження узгоджується з висновками викладеними в Постанові Верховного Суду від 24.03.2025 року у справі № 706/208/15-ц.
За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до норм ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви суду.
Установлено, що ОСОБА_1 є власником 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про спадщину серії 1-576 від 11.09.2024 та власником 1/3 частини вказаної квартири згідно договору дарування серії 1-524 від 13.04.2007 року та договору про визначення часток у квартирі від 13.04.2007 року , тобто являється власником частини квартири, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8-9).
ОСОБА_2 є власником 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про спадщину серії 1-580 від 11.09.2024 року, а також власником 1/3 частини квартири, яку остання успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 , тобто є власником частини квартири, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.8-9).
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» надавало відповідачам, які є співвласниками вищевказаної квартири, послуги з централізованого опалення, розрахунки за які проводилися відповідно до тарифів встановлених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, рішеннями виконавчого комітету Охтирської міської ради від 27.09.2023 року за №183 та від 20.09.2024 року за №180, а також наказом ТОВ «БРОКЕНЕРГІЯ» від 16.05.2023 року за №131 (а.с. 14-20).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку за абонентським номером 80052 за адресою: АДРЕСА_1 , за період з вересня 2022 року по серпень 2025 року утворилася заборгованість за надані послуги з теплопостачання у сумі 55601,01 грн, заборгованість з оплати за абонентське обслуговування – 529,20 грн. (а. с. 7).
Таким чином, між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини в сфері надання житлово-комунальних послуг, що регулюються Цивільним кодексом України.
За приписами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
За приписами з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно вимог ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
За приписами ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону
В ч. 1 ст.9 та ч. 1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
Отже суд приходить до висновку, що відповідачі підписали типовий індивідуальний логовір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 року.
Положеннями ст.ст. 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно вимог ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»  основними обов`язками споживача теплової енергії є, зокрема, додержання вимог договору та нормативно-правових актів і забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.
За приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З наведеного вбачається, що відповідачі належним чином не виконали свого обов`язку своєчасно і в повній мірі оплачувати отримані послуги з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування, внаслідок чого за ним виникла заборгованість. Належних та допустимих доказів того, що послуги відповідачам не надавались, або споживачі ними не користувалися і потреби в таких послугах вони не мали, суду не надано.
Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, підстави сумніватися у їх достовірності відсутні.
Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
З огляду на викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог а саме стягнення з відповідачів заборгованості за спожиту теплову енергію в розмірі 56130 грн, заборгованості за абонентське обслуговування в розмірі 529,20 грн в розмірі по частині з кожного відповідача.
Належними та допустимими доказами розрахунок заборгованості відповідачами не спростований. 
Висновок суду.
Таким чином, аналізуючи приведені докази, даючи їм оцінку в їх сукупності, з урахуванням вищевказаних обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюю зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ окремо, який міститься у справі, з урахуванням принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, вирішуючи справу в межах заявлених вимог, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що в даному випадку позов підлягає задоволенню у повному обсязі. 
Щодо судових витрат.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позову, на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в дольовому порядку розмірі по 1514 грн з кожної.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 5, 7, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 272, 279, 280-284, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРОКЕНЕРГІЯ» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРОКЕНЕРГІЯ» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 27800,51 грн, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 264,60 грн за адресою АДРЕСА_1 та 1514 грн в рахунок відшкодування судових витрат, а всього стягнути 29579,11 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРОКЕНЕРГІЯ» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 27800,51 грн, заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 264,60 грн за адресою АДРЕСА_1 та 1514 грн в рахунок відшкодування судових витрат, а всього стягнути 29579,11 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення. В разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення складено 30.01.2026 року.

Позивач: ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БРОКЕНЕРГІЯ», код ЄДРПОУ 40050036, юридична адреса: Україна, 42704, Сумська область, м. Охтирка, вул. Снайпера, 13.
Відповідачі: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Охтирського
міськрайонного суду        Т.О. Ярошенко