КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/5169/25
Провадження № 2-а/488/31/26  

РІШЕННЯ
Іменем України

10.02.2026 року       м. Миколаїв
Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника – адвоката Марченка В.І. звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просив суд визнати протиправною та скасувати Постанову № 973/2025 про адміністративне правопорушення від 12.11.2025, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
В обґрунтування позову представник позивача вказав, що постановою № 973/2025 від 12.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майор ОСОБА_2 , розглянув матеріали про адміністративне правопорушення, відповідно до яких позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 та накладено штраф в розмірі 17 000 грн.
Зазначив, що прийнята постанова незаконна, вказуючи на порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, а також на невідповідність органу, що наклав штраф.
Посилаючись на викладене, звернувся до суду з вимогою скасувати постанову про адміністративне правопорушення та визнати її протиправною.
Ухвалою суду від 10.12.2025 року відкрито провадження у вказаній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, копію ухвали надіслано сторонам по справі. Одночасно встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Представник відповідача з клопотаннями про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін не звертався.
Проте скористувався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд вбачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, суд вбачає необхідним позов задовольнити з огляду на таке.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи ухвалені (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і у порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Судом встановлено, що 12.11.2025 р. уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідальним виконавцем мобілізованого відділення молодшим сержантом ОСОБА_3 був складений протокол № 973/2025 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , з якого вбачається, що 06 листопада 2025 року о 09:30 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 під час уточнення даних з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до відомостей і інформації реєстру, було виявлено адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, а саме: будучі особою, яка підлягає взяттю на військовий облік, і на території України протягом 60 днів з 16.05.2024 - дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань, проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № З63З-ІХ не уточнив свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим порушив вимоги ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
У протоколі його було повідомлено про призначення розгляду вказаного правопорушення 12.11.2025 р. о 11:00 год. та вручено копію протоколу під особистий підпис.
Судом також встановлено, що 12.11.2025 року тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 була прийнята постанова № 973/2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17 000,00 грн.
З постанови вбачається, що суть адміністративного правопорушення полягає у тому, що 06 листопада 2025 року о 09 год. 30 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 під час звірки військово-облікових даних з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до відомостей і інформації реєстру було виявлено адміністративне правопорушення, що вчинив громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, а саме: будучі особою, яка підлягає взяттю на військовий облік, і на території України протягом 60 днів з 16.05.2024 - дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань, проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № З63З-ІХ. не уточнив свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
У постанові вказано, що відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який діє до теперішнього часу.
За такого, відповідач вважав, що гр. ОСОБА_1 , діючи всупереч наведеним вище нормативно-правовим актам, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. З ст. 210-1 КУпАП під час дії особливого періоду.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
Відповідно до ч.7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за правопорушення, передбачені ст. 210 та 210-1 цього Кодексу, вчинені в особливий період, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
З аналізу норми ч.7 ст.38 КУпАП випливає, що встановлений законом річний строк з дня вчинення адміністративного правопорушення є граничним, має преклюзивний характер і не підлягає поновленню, зупиненню чи продовженню, незалежно від моменту виявлення правопорушення.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, позивачу інкримінується невиконання обов`язку щодо уточнення персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ, а отже момент можливого вчинення правопорушення не може бути пізнішим за день спливу зазначеного строку.
Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена 12.11.2025 року, тобто після спливу одного року з дня можливого вчинення інкримінованого правопорушення, у зв`язку з чим адміністративне стягнення накладено поза межами строків, встановлених ч.7 статті 38 КУпАП.
Матеріали справи не містять доказів триваючого характеру правопорушення, а зміст протоколу та постанови не дає підстав для висновку про безперервність протиправної поведінки після спливу встановленого законом строку.
За таких обставин суд дійшов висновку, що на момент винесення оскаржуваної постанови строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбачені ч. 7 ст. 38 КУпАП, сплинули.
Окрім того, судом встановлено, що місце реєстрації позивача є АДРЕСА_1 , а на військовому обліку ОСОБА_1 перебував у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до ч.2 ст.14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяття громадян України на військовий облік призовників здійснюється у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.
Матеріали справи не містять доказів, що у період, який інкримінується позивачу, він був знятий з військового обліку за місцем попереднього обліку та взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За таких обставин суд зазначає, що обов`язок щодо уточнення персональних та військово-облікових даних повинен виконуватися за місцем перебування особи на військовому обліку, якщо інше прямо не встановлено законом.
Водночас відповідачем не доведено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 був належним суб`єктом для виконання позивачем відповідного обов`язку, а також що саме цей орган мав повноваження здійснювати щодо позивача заходи адміністративного впливу у зв`язку з інкримінованим правопорушенням.
Таким чином, складення протоколу про адміністративне правопорушення та винесення постанови органом, який не підтвердив свою територіальну компетенцію щодо позивача, свідчить про порушення вимог ст. 19 Конституції України, а також принципу дії суб`єкта владних повноважень у межах наданих законом повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст.77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.
Сторона відповідача доказів на спростування заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та вказаних у позові обставин до суду не надала, доводи позивача про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення в суді не спростувала, доказів на підтвердження порушення позивачем норм ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та вчинення адміністративного правопорушення не надала та оскаржувана позивачем постанова їх не містить.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що постанова № 973/2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 12.11.2025 р, винесена виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., без належних доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
У ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень, які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позову та на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України слід скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви.
Ураховуючи результати розгляду справи якими позов задоволено повністю, а також керуючись положеннями ст. 139 КАС України, суд вважає за належне стягнути з відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача, ОСОБА_1 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Відповідно до частини 5, 6 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 КАС України, ст. ст. 22, 34, 245, 247, 251, 280, 293 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову № 973/2025 по справі про адміністративне правопорушення від 12.11.2025 року винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн.
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Я.А. Чернявська