НОВОУШИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 680/556/25
2/680/17/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року селище Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі 
головуючого судді Олійник А.О.,
з участю секретаря судового засідання Максимчука С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Новоушицька селищна рада як орган опіки та піклування, про скасування усиновлення,

установив:
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом в якому просила скасувати усиновлення ОСОБА_2 малолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що встановлене рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 серпня 2023 року у справі №680/354/23, поновити первинні актові записи про народження дітей.
На обґрунтування позову вказала, що між усиновленими дітьми та усиновлювачем не склались відносини, які притаманні батьку та дітям. Відповідач участі у вихованні дітей не бере взагалі: не грається з дітьми, не допомагає їм з навчанням, не проводить з ними час, не цікавиться їхнім здоров`ям та навчанням, не забезпечує матеріально. Між відповідачем та дітьми склались недовірливі неприязні відносини, кожен з них намагається уникати один одного. Шлюб між сторонами рішенням суду від 06 березня 2025 року розірвано. Тому вважає, що усиновлення відповідачем дітей не відповідає їхнім інтересам та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 СК України підлягає скасуванню.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримала повністю, додатково пояснила, що після усиновлення відповідач був звільнений з військової служби, почав пиячити, йти з дому на місяць-два, вчиняти неправомірні дії щодо неї та дітей, бив сина ОСОБА_7 , встановлював дітям батьківський контроль на телефонах, поводився жорстоко. Близько п`яти місяців вона не проживає разом із відповідачем. За цей час відповідач один раз приходив додому, а також вітав ОСОБА_8 з днем народження у дитячому садочку. З того часу вона з ним не спілкується і не бажає спілкуватися. Участі у вихованні та утриманні дітей не бере, незважаючи на те, що діти хворіють. Діти перестали називати його батьком. До моменту усиновлення він був інший. Зазначила, що донька ОСОБА_8 до усиновлення не знала біологічного батька ОСОБА_4 , проте вона організувала їхню зустріч і дитина була задоволена. ОСОБА_4 переказує доньці гроші. ОСОБА_3 вважається зниклим безвісти, оскільки проходив військову службу. Зазначила, що вона зараз шкодує, що надала згоду на усиновлення, оскільки це було помилкою. Тому вона хоче поновити попередні зв`язки дітей. 
Представник позивача ОСОБА_9 позов підтримав, зазначив, що підставою для скасування усиновлення є п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 238 СК України. Вказав, що сторони не проживають разом, відповідач не платить аліменти на дітей та не виконує своїх батьківських обов`язків. 
У судове засідання 02 лютого 2026 року позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_10 не з`явились, причини неявки не повідомили, повідомленні про розгляд справи належним чином (арк.спр.229). Від представника ОСОБА_10 02 лютого 2026 року надійшла заява про врахування позиції відповідача у справі та задоволення позову. 
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином (арк.спр.238). 29 січня 2026 року направив до суду заяву про визнання позову (арк.спр.237). 
Представник органу опіки та піклування Мельник Н.М. у судовому засіданні підтримала наданий органом опіки та піклування висновок та вважала, що відсутні підстави для скасування усиновлення. Зазначила, що позивач у судовому засіданні, як і на засіданні комісії, фактично покликалась на неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків, тому їй було роз`яснено право звернутися до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав. Проте вважає, що ціллю позивача є саме відновлення попередніх зв`язків дітей з метою отримання виплат у зв`язку із зникненням безвісти ОСОБА_3 , оскільки позивачу командиром військової частини відмовлено у такій виплаті, а ОСОБА_4 є діючим військовослужбовцем. Наголосила, що відповідач особисто не був присутній на засіданні комісії, проте попередньо двічі відвідував Службу у справах дітей і спілкувався із нею особисто. Відповідач вказував, що на даний час не може працевлаштуватись, оскільки в нього закінчилась відстрочка від мобілізації і він оголошений у розшук, саме тому не може з`явитися до суду. Відповідач намагається не відвідувати позивача, оскільки вона навмисне його провокує і викликає поліцію. 
Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, повідомленні про розгляд справи належним чином (арк.спр.230,236).

Фактичні обставини справи, встановлені судом
18 березня 2022 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (арк.спр.7).
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 03 серпня 2023 року у цивільній справі № 680/354/23 вирішено усиновити ОСОБА_2 дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; записано ОСОБА_2 у Книзі реєстрації народжень (актовому записі) батьком ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , змінено прізвище дітей на « ОСОБА_13 » та « ОСОБА_13 » відповідно (арк.спр.8-9).
Додатковим рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 04 липня 2024 року вирішено записати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Книзі реєстрації народжень (актовому записі) батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінити його прізвище з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_13 » і по батькові з « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_16 »; вирішено записати громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Книзі реєстрації народжень (актовому записі) батьком ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та змінити її прізвище з « ОСОБА_17 » на « ОСОБА_13 » і по батькові з « ОСОБА_18 » на « ОСОБА_19 » (арк.спр. 10-12).
На виконання вказаних рішень повторно видано свідоцтва про народження дітей, де батьком зазначено відповідача ОСОБА_2 (арк.спр. 14,15).
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 06 березня 2025 року у цивільній справі № 680/57/25 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (арк.спр.17).
Даними розрахунку заборгованості зі сплати аліментів підтверджується, що станом на 28 жовтня 2025 року наявна заборгованість за аліментами боржника ОСОБА_2 за період з квітня 2025 року до жовтня 2025 року у розмірі 39948 грн. Також містяться відомості щодо сплати ОСОБА_2 аліментів у жовтні 2025 року у розмірі 1471 грн (арк.спр.121).

Мотиви з яких виходить суд та застосуванні норми права
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до статті 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.
Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 232 СК України, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.
Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах.
Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключений перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення.
У частині першій статті 238 СК України визначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.
Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.
Відповідно до частини першої, четвертої статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ратифіковано Законом № 3017-VІ (3017-17) від 15 лютого 2011 року із застереженням та заявою) усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. 
Так, з досліджених судом доказів, суд установив, що на час усиновлення дітей (серпень 2023 року), сторони перебували у шлюбі близько одного року та мали спільну дитину ОСОБА_20 . Водночас відповідач ОСОБА_2 відповідно до витягу з наказу командира військової частини від 20 червня 2022 року проходив військову службу по мобілізації. 
Суд при розгляді справи про усиновлення врахував та встановив, що ОСОБА_2 будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні немає, його намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства, має стійке бажання виховувати та утримувати дітей. Мати дітей ОСОБА_1 та їх батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надали нотаріально засвідчені письмові заяви про їх усиновлення. Малолітній ОСОБА_11 надав згоду на його усиновлення. 04 липня 2024 року суд за заявою ОСОБА_2 ухвалив додаткове рішення, яким були внесенні зміни до актових записів про народження дітей та змінено їх прізвище, по батькові. 
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України).
06 березня 2025 року шлюб між сторонами розірвано. З серпня 2025 року сторони проживають окремо.
Позивач звернулась до суду з позовом про скасування усиновлення на підставі п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 238 СК України, посилаючись на те, що воно суперечить інтересам дітей, не забезпечує сімейного виховання; між усиновлювачем і дітьми склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків.
Проте матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження цих обставин.
Фактично доводи позовної заяви, пояснення позивача у судовому засіданні та долучені нею докази, зокрема довідка №12/25 від 22 липня 2025 року, видана директором ДНЗ «Дзвіночок» (арк.спр.18), довідки № 01-206 від 11 серпня 2025 року, № 01-20-276 від 07 жовтня 2025 року, видані директором Новоушицького ліцею А.Зваричук, (арк.спр.19,95), довідка про наявність заборгованості за аліментами (арк.спр.121), зводяться до неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків щодо своїх усиновлених дітей.
Однак ця обставина в силу вимог статті 238 СК не є підставою для скасування усиновлення, а може слугувати підставою для позбавлення усиновлювача батьківських прав (ст. 242 СК України).
Розірвання шлюбу з матір`ю усиновленої дитини не звільняє відповідача від виконання батьківських, оскільки разом з усиновленням відповідач набув права та взяв на себе обов`язки щодо дітей, яких він усиновив, в тому ж обсязі, який мають біологічні батьки щодо дітей, а позивач свідомо, розуміючи наслідки своїх дій, надала згоду на усиновлення своїх дітей. Конфлікт, який існує між батьками дітей, має бути ними вирішений без залучення дітей до цього процесу.
Долучені позивачем докази, а саме: довідка № 6 від 06 жовтня 2025 року, видана в.о. директора Новоушицької дитячої школи мистецтв про те, що ОСОБА_6 навчається в 1-му класі школі мистецтв (арк.спр.96), довідка за № 42 від 22 жовтня 2025 року про те, що ОСОБА_6 відвідує гуртки у Новоушицькому будинку дитячої творчості (арк.спр.124,125), довідка від 28 жовтня 2025 року про те, що ОСОБА_5 з 01 жовтня 2025 року займається в секції самооборони та рукопашного бою (арк.спр.122) , довідки від 18 серпня 2025 року та від 01 жовтня 2025 року щодо хвороби ОСОБА_21 , виписка з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_21 щодо проходження лікування у період з 09 жовтня 2025 року до 14 жовтня 2025 року (арк.спр.126) виписка із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 від 15 вересня 2025 року (арк.спр.98), суд визнає неналежними доказами, оскільки такі докази не містять інформації щодо предмета доказування.
Притягнення відповідача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення 22 січня 2025 року о 23 годині 00 хвилин за місцем свого проживання АДРЕСА_1 домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_1 , про що свідчить постанова Новоушицького районного суду Хмельницької області від 12 лютого 2025 року у справі № 680/115/25 (арк.спр.118-120), не може свідчити про стосунки відповідача та малолітніх дітей, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків. У вказаній постанові відсутні дані про те, що свідками домашнього насильства були малолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Доказів того, що ОСОБА_2 вчиняв жорстокі, неправомірні дії відносно дітей, на що посилалась позивач у судовому засіданні, матеріали справи не містять.
Окрім того при вирішенні цього спору не мають правового значення відносини, які на час розгляду справи існують між позивачем ОСОБА_22 та ОСОБА_4 , а також неповнолітньою ОСОБА_6 , оскільки з часу усиновлення припинились усі особисті та майнові права і обов`язки між батьком та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням, що передбачено нормами статті 232 СК України. Відтак суд відхиляє подані позивачем докази: фотосвітлини, платіжні інструкції про перерахування 19 вересня 2025 року, 26 серпня 2025 року коштів платником ОСОБА_23 на користь ОСОБА_1 (арк.спр.127-132), відеозапис, аудіозапис повідомлення (арк.спр.135). 
Крім того дії матері дітей щодо налагодження відносин між донькою ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_4 , його матір`ю, не можуть вважають добросовісними, оскільки на час цих зустрічей відповідач є батьком дитини, тому ця ситуація створює для дитини почуття невизначеності батьківства. 
Позивач та її представник не навели у судовому засіданні належного обґрунтування того, що усиновлення суперечить інтересам дітей чи не забезпечує їй сімейного виховання. Позивач не надала доказів, які б свідчили, що стосунки дітей з батьком є напруженими, емоційно важкими, конфліктними, а відтак суперечать їх інтересам.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Новоушицької селищної ради від 23 жовтня 2025 року № 302 є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам дітей скасування усиновлення.
Орган опіки та піклування виходив з того, що ОСОБА_1 не надала доказів, що між усиновлювачем і дітьми склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Позивачем не доведено обставини про те, що поведінка дітей під час проживання в їх сім`ї змінилась настільки, що негативно вплинуло на взаєморозуміння з батьком, з приводу чого виникли конфліктні відносини та призвело до ускладнень стосунків між батьком та дітьми поза волею усиновлювача. Також при наданні висновку суду було враховано позицію відповідача ОСОБА_2 , який позов не визнав. Пояснив, що з ОСОБА_1 проживав до 18 серпня 2025 року, після чого вони посварилися і він вже місяць як не проживає вдома, тому що ОСОБА_24 створює конфліктні ситуації. ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_1 налаштувала усиновленого ним ОСОБА_5 проти нього, оскільки його тато (до усиновлення) - ОСОБА_3 зник безвісти. У зв`язку з цим, ОСОБА_24 отримала виплати (близько 500 тис. грн). Проте, у законодавстві відбулися зміни і ОСОБА_25 відмовили у наступних виплатах. Тому вона вирішила розірвати з ним шлюб і скасувати усиновлення щодо усиновлених дітей. Для цього вона також налагодила відносини та зустрічі з татом та бабусею (до усиновлення) доньки ОСОБА_26 , який на даний час перебуває в лавах ЗСУ. Також ОСОБА_2 пояснив, що з донькою ОСОБА_8 у нього прекрасні відносини, вона вважає його татом. Вона дуже зраділа їхній зустрічі, коли він прийшов до школи і привітав її з днем народження. Начальником Служби у справах дітей селищної ради Мельник Н.М. та головним спеціалістом ОСОБА_27 17 вересня у присутності матері дітей було проведено бесіду з дітьми. ОСОБА_7 повідомив, що тато місяць вже з ними не проживає. Також сказав, що не вважає його татом. Розповідаючи про тата, поводив себе спокійно, агресії чи інших негативних емоцій не проявляв. Пригадав, що один раз тато його вдарив, але це було давно. ОСОБА_8, почувши, що її запитують про тата, радісно усміхалася, але на запитання не відповідала. 
Суд враховує при вирішенні спору висновок органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим, позиція органу відповідає інтересам дітей та встановленим судом обставинам справи.
Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У судовому засіданні 18 грудня 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , а також заслуховування думки малолітніх дітей у судовому засіданні, забезпечення явки яких покладено на позивача. Проте позивач у судові засіданні 19 січня 2026 року та 02 лютого 2026 року не забезпечила їх присутність. А тому відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України позивач, яка саме таким чином реалізувала принцип диспозитивності, має нести наслідки у виді неврахування їх показань та думки судом. Проте суд бере до уваги, що думка малолітнього ОСОБА_7 була заслухана під час підготовки висновку органом опіки та піклування, а малолітня ОСОБА_8 не бажала спілкуватись із представниками Служби у справах дітей.
Щодо визнання відповідачем позову, суд зазначає наступне. 
Згідно з частиною першою статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19).
Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.
З огляду на встановлені судом обставини, наведене правове обґрунтування, заява відповідача, в яких він не навів жодних обставин, які б свідчили про те, що між ним і дітьми склалися стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання ним своїх батьківських обов`язків, не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки така фактична відмова батька від дітей є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. 
А тому суд відмовляє у прийнятті заяви відповідача про визнання позову, оскільки таке визнання суперечить інтересам дітей.
З урахуванням викладеного, враховуючи найвищі інтереси дітей, суд дійшов висновку про необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову, оскільки позивач на виконання положень ст. 81 ЦПК України не довела, а суд не встановив підстав для скасування усиновлення, передбачених ч. 1 ст. 238 СК України , і таке скасування суперечить інтересам дітей і призведе до порушення основоположного принципу усиновлення.
Відтак позов не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат
Згідно зі статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у позові, судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн необхідно покласти на останню.
Керуючись ст.ст. 2, 81, 76-81,89, 141, 263-265,273 ЦПК України, суд

ухвалив:
Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Новоушицька селищна рада як орган опіки та піклування, про скасування усиновлення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду
апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .
Третя особа:  ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 .
Третя особа:  ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий 24 грудня 2019 року органом 6820.
Третя особа: Новоушицька селищна рада як орган опіки та піклування, місцезнаходження: с-ще Нова Ушиця, вул. Подільська, 17, Хмельницької області, ЄДРПОУ - 04407388.

Суддя А.  О.  Олійник