КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2026 року справа № 320/4529/22
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування постанови.
Суть спору: у травні 2022 року до Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з позовом до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач), в якому просить суд скасувати постанову про стягнення виконавчого збору старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречуха О.Я. від 2 лютого 2022 р. у виконавчому провадженні №68451528.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради зазначає що 29.09.2021 Київським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення у справі №320/1496/21, яким зобов`язано управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі, визначеному Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням вже виплаченої суми. 
З метою виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №320/1496/21 позивач здійснив низку дій, спрямованих на реалізацію цього рішення в межах чинного бюджетного механізму. Зокрема, управлінням було проведено перерахунок належної до виплати суми допомоги з урахуванням вже здійсненої виплати у розмірі 3640,00 грн, яка була надана відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112. За результатами перерахунку, залишок недоплаченої суми склав 9464,00 грн, що підтверджується довідкою №1062 від 06.10.2021.
Водночас, фактична виплата цієї суми на момент оформлення довідки не була здійснена, оскільки бюджетні кошти, необхідні для забезпечення виконання рішення суду, ще не надійшли на рахунок управління. Відповідно до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №902, такі виплати здійснюються виключно за рахунок бюджетних асигнувань, що надходять у межах програмної класифікації видатків КПКВК 2501290.
Управлінням було зареєстровано фінансове зобов`язання №170 у Білоцерківському управлінні Державної казначейської служби України Київської області, що засвідчує наявність кредиторської заборгованості перед ОСОБА_1 у розмірі 9464,00 грн. Крім того, 05.10.2021 управління подало до департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації звітність щодо потреби в бюджетних асигнуваннях, у якій зазначено ОСОБА_1 як одного з отримувачів допомоги (позиція №128 у додатку).
Таким чином, на момент відкриття виконавчого провадження управлінням було виконано всі дії, передбачені законодавством для реалізації судового рішення: проведено перерахунок, оформлено довідку, зареєстровано фінансове зобов`язання, подано звітність та включено стягувача до реєстру осіб, вимоги яких мають бути задоволені за рахунок бюджетної програми. Однак фактичне перерахування коштів не відбулося через відсутність фінансування, що підтверджується нульовим залишком на контррахунку управління.
Позивач вказує, що 14.02.2022 на його адресу надійшла постанова старшого державного виконавця Гречуха О.Я. від 02.02.2022 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26 000,00 грн у виконавчому провадженні №68451528. При цьому позивач наголошує, що виконавче провадження було відкрито після фактичного виконання судового рішення, а отже, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", таке провадження підлягало закінченню без стягнення виконавчого збору.
Крім того, позивач посилається на частину 5 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. У даному випадку, як зазначає позивач, виконання рішення суду здійснювалося в межах бюджетної програми КПКВК 2501290 "Забезпечення виконання рішень суду", що підтверджується відповідними фінансовими документами, наказами департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації та звітністю про потребу в бюджетних асигнуваннях.
Позивач також звертає увагу на порушення державним виконавцем вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зокрема, відсутність у постанові про стягнення виконавчого збору мотивувальної частини із зазначенням розрахунку суми збору та посиланням на відповідні норми законодавства. На думку позивача, така постанова є необґрунтованою та суперечить вимогам чинного законодавства.
Окремо позивач зазначає, що в разі задоволення вимоги про стягнення виконавчого збору буде порушено черговість виконання рішень суду, визначену Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №902. Це, своєю чергою, призведе до порушення майнових прав інших стягувачів, які перебувають у черзі на виконання судових рішень.
У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №68451528 в частині визначення суми виконавчого збору в розмірі 26 000,00 грн.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду (суддя ОСОБА_2 ) від 25.05.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
18.07.2023 від відповідача на адресу суду надійшли матеріали виконавчого провадження ВП №68451528.
30.11.2023 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 з посади, справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.12.2023 прийнято адміністративну справу №320/4529/22 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О. Продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями статті 287 КАС України.
Відповідач правом на надання відзиву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення ухвали про відкриття провадження в його електронний кабінет.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною 2 статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Крім того, відповідно до частини 4 статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

29.09.2021 Київським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення у справі №320/1496/21 (а.с. 8-14) за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, яким зобов`язано управління нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже виплаченої суми.
На виконання зазначеного рішення управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради було здійснено перерахунок та нарахування недоплаченої суми допомоги в розмірі 9464,00 грн, що підтверджується довідкою про перерахунок разової грошової допомоги №1062 від 06.10.2021 (а.с. 19). Водночас раніше, у 2020 році, ОСОБА_1 вже було виплачено 3640,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112.
06.10.2021 нарахована сума була зареєстрована як кредиторська заборгованість у Білоцерківському управлінні Державної казначейської служби України Київської області (фінансове зобов`язання №170) (а.с. 20-21). 
05.10.2021 позивачем листом №10522 (а.с. 22-26) подано до департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації звітність щодо потреби в бюджетних асигнуваннях для забезпечення грошових зобов`язань, які виникли на підставі судових рішень, зокрема на користь ОСОБА_1 , за бюджетною програмою КПКВК 2501290 "Забезпечення виконання рішень суду". У додатку до звітності ОСОБА_1 було зазначено під №128.
11.10.2021 управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради повідомило ОСОБА_1 листом №10828 (а.с. 27) про нарахування недоплаченої суми допомоги та про те, що виплата буде здійснена після надходження відповідних коштів на рахунок управління, відповідно до пункту 15 Порядку використання коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №902. Відповідно до вказаного Порядку бюджетні кошти за програмою КПКВК 2501290 розподіляються з дотриманням визначеної пріоритетності напрямів, зокрема: спочатку на забезпечення виконання рішень на користь стягувачів, боржниками у яких є Мінсоцполітики та Нацсоцслужба, далі - на виплату допомоги ветеранам війни, потім - на інші соціальні виплати, і лише після цього - на сплату судового збору, виконавчого збору, витрат і штрафів. 
14.09.2021 департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації згідно з лімітною довідкою про бюджетні асигнування та кредитування на 2021 рік (а.с. 28) було виділено управлінню соціального захисту населення Білоцерківської міської ради 121 138,00 грн бюджетних коштів, які були спрямовані на виконання рішень суду перших 14 стягувачів. 
22.10.2021 додатково виділено 115 111,00 грн, що підтверджується наказом департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації від 22.10.2021 №374 (а.с. 29-30), які були спрямовані на наступних 13 стягувачів. 
26.11.2021, у зв`язку з поверненням коштів, було здійснено виплату ще трьом стягувачам. 
20.12.2021 наказом департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації №490 (а.с. 31-32) було виділено ще 37 777,00 грн для виплати допомоги наступним чотирьом стягувачам. Таким чином, на момент подання позову, за рахунок бюджетних асигнувань допомога була виплачена першим 34 стягувачам (а.с. 33).
27.01.2022 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції звернувся ОСОБА_1 із заявою (а.с. 58), в якій просив прийняти до виконання виконавчий лист №320/1496/21, виданий 20.01.2021 Київським окружним адміністративним судом (а.с. 59).
Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління юстиції Гречухом О.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2022 ВП №68451528 (а.с. 64), згідно з якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №320/1496/21, виданого 20.01.2021 Київським окружним адміністративним судом. Крім того постановлено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 26 000,00 грн.
14.02.2022 управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради листом старшого державного виконавця Гречуха О.Я. від 02.02.2022 №63257697/9 (а.с. 15) отримало постанову старшого державного виконавця від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №68451528 (а.с. 16) про стягнення з управління виконавчого збору у розмірі 26 000,00 грн. 
23.02.2022 управління повідомило старшого державного виконавця Гречуха О.Я. листом №02-30/35 (а.с. 35-38) про те, що оскільки ОСОБА_1 значиться під порядковим номером 128, а за рахунок бюджетних асигнувань виконано рішення суду лише щодо перших 34 стягувачів, вимоги виконавчого документа у ВП №68451528 за рахунок бюджетних асигнувань на день отримання постанови про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2022 виконані бути не можуть. Разом з тим управлінням вжито всіх можливих заходів щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги. Зарахування допомоги на рахунок стягувача відбудеться після отримання грошових коштів від Мінсоцполітики у порядку черговості. З огляду на це, фактично рішення суду у справі №320/1496/21 було виконано управлінням до моменту відкриття виконавчого провадження. Крім того, повідомлено про відсутність фінансування на контррахунку управління, відкритому органами Державної казначейської служби України, що унеможливлює перерахування коштів.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим частиною 2 статті 2 КАС України вимогам.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404-VІІІ, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно зі статтею 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Як передбачено статтею 18 Закону України №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
За статтею 10 Закону №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Частинами 5, 6 статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Спірні правовідносини, які склалися у даній справі, зводяться до питання правомірності винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у разі фактичного закінчення виконавчого провадження та постанови про відкриття виконавчого провадження для реалізації вказаного стягнення.
Верховним Судом неодноразово викладалися висновки у подібних правовідносинах щодо застосування статті 27 Закону №1404-VIII, в редакції діючій до 28.08.2018 (постанови 14.05.2020 у справі №640/685/19, від 29.07.2020 у справі №1340/5050/18, від 12.08.2020 у справі №1340/5053/18, від 15.10.2020 у справі №280/5959/19, від 28.10.2020 у справі №400/878/20, від 21.01.2021 у справі №640/3430/19, від 28.01.2021 у справі №420/769/19, від 20.05.2021 у справі №640/32814/20, від 15.06.2023 по справі №420/2013/22, від 27.07.2023 по справі №).
Так, відповідно до частин 1 та 3 статті 27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68451528 від 02.02.2022, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
З аналізу вказаних норм Закону №1404-VІІІ слідує, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій щодо примусового виконання рішення, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.
Стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження державний виконавець повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому, стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця.
Так, за приписами пунктів 1-6 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується:
- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;
- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;
- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";
- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;
- у разі виконання рішення приватним виконавцем;
- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.
Частиною 9 статті 27 обумовлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
Приписами статей 40, 42 Закону №1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.
Судом в ході розгляду справи встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 рішення у справі №320/1496/21 за позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради зобов`язано управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже виплаченої суми.
Як стверджує позивач у позовній заяві на виконання зазначеного рішення управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради було здійснено перерахунок та нарахування недоплаченої суми допомоги в розмірі 9464,00 грн, що підтверджується довідкою про перерахунок разової грошової допомоги №1062 від 06.10.2021. Водночас у 2020 році, ОСОБА_1 вже було виплачено 3640,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112. 06.10.2021 нарахована сума була зареєстрована як кредиторська заборгованість у Білоцерківському управлінні Державної казначейської служби України Київської області (фінансове зобов`язання №170). 
Варто зауважити, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.
Ці ж правові висновки знайшли своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі №910/13737/19.
Тобто, поновлення прав позивача у справі №320/1496/21 виражено у зобов`язанні управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням вже виплаченої суми.
Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер.
Таким чином, за результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що державним виконавцем при винесені постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП №68451528 невірно визначено характер виконуваного рішення як немайновий, та як наслідок, невірно визначено розмір виконавчого збору, що підлягає стягненню із боржника, що свідчить про протиправність постанови та наявність підстав для її скасування.
Водночас, як було раніше зазначено судом, згідно з пунктом 3 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується, зокрема, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Суд звертає увагу, що зазначена норма має імперативний характер і спрямована на виключення подвійного фінансового навантаження на органи державної влади, які виконують судові рішення в межах бюджетного процесу.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.09.2021 у справі №320/1496/21 було реалізоване управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради в межах механізму, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 26.08.2021 №902. Зокрема, управління:
здійснило перерахунок недоплаченої суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 9464,00 грн з урахуванням вже виплаченої суми 3640,00 грн, що підтверджується довідкою №1062 від 06.10.2021;
зареєструвало фінансове зобов`язання №170 у Білоцерківському управлінні Державної казначейської служби України Київської області;
подало звітність про потребу в бюджетних асигнуваннях до департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (лист №10522 від 05.10.2021), у додатку до якої ОСОБА_1 зазначений під №128;
включило стягувача до реєстру осіб, вимоги яких мають бути задоволені за рахунок бюджетної програми КПКВК 2501290 "Забезпечення виконання рішень суду".
Таким чином, позивачем вжито всі передбачені законодавством заходи для виконання судового рішення саме в межах бюджетної процедури, що свідчить про наявність підстав для застосування пункту 3 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII, а отже, виконавчий збір у цьому випадку не підлягає стягненню.
Крім того, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Під фактичним виконанням у цьому контексті слід розуміти не лише безпосереднє перерахування коштів стягувачу, а й вчинення боржником усіх дій, необхідних для реалізації рішення в межах бюджетного механізму, з урахуванням об`єктивної залежності від фінансування.
У даній справі на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (02.02.2022) управління: здійснило всі дії, необхідні для реалізації рішення суду; повідомило державного виконавця листом №02-30/35 від 23.02.2022 про виконання рішення до моменту відкриття провадження; надало інформацію про відсутність фінансування на контррахунку, відкритому органами Державної казначейської служби України, що унеможливлює перерахування коштів без порушення визначеної законодавством черговості.
Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження фактичного виконання рішення суду у справі №320/1496/21, суд зазначає, що вони є належними, допустимими, достовірними та достатніми для встановлення відповідних обставин.
Зокрема, довідка №1062 від 06.10.2021 про перерахунок разової грошової допомоги до 5 травня на користь ОСОБА_1 підтверджує, що управлінням було здійснено розрахунок недоплаченої суми у розмірі 9464,00 грн з урахуванням вже виплаченої допомоги. 
Фінансове зобов`язання №170, зареєстроване 06.10.2021 у Білоцерківському управлінні Державної казначейської служби України Київської області, підтверджує, що зазначена сума була визнана управлінням як кредиторська заборгованість перед стягувачем, що засвідчує намір боржника виконати рішення суду в межах бюджетної процедури.
Лист №10522 від 05.10.2021, адресований департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, разом із додатком, в якому ОСОБА_1 зазначений під №128, підтверджує, що управління включило відповідне зобов`язання до звітності про потребу в бюджетних асигнуваннях за програмою КПКВК 2501290 "Забезпечення виконання рішень суду".
Крім того, лист №02-30/35 від 23.02.2022, надісланий державному виконавцю, містить інформацію про відсутність залишку коштів на контррахунку управління, відкритому органами Державної казначейської служби України, що підтверджує об`єктивну неможливість здійснити фактичну виплату на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору. Відсутність фінансування не може бути поставлена в провину боржнику, оскільки останній вжив усіх передбачених законом заходів для реалізації судового рішення.
Суд також враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №310/6910/16-а, відповідно до якої невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. 
У цій справі управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради здійснило всі дії, необхідні для виконання рішення суду в межах бюджетної процедури, водночас, відсутність фінансування на контррахунку, підтверджена офіційним листом, свідчить про об`єктивну неможливість здійснити фактичну виплату на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору.
Таким чином, відкриття виконавчого провадження виключно з метою стягнення виконавчого збору за обставин, коли рішення суду вже було реалізоване боржником у межах бюджетного механізму, суперечить не лише положенням пункту 9 частини 1 статті 39 та частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII, а й загальним засадам добросовісності, пропорційності та меті виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу.
Суд вважає, що застосування виконавчого збору в умовах, коли боржник не ухилявся від виконання рішення, а навпаки вжив усіх передбачених законом заходів, є надмірним втручанням у бюджетну дисципліну та порушує баланс між інтересами держави і принципом правової визначеності. 
Таким чином, суд доходить висновку, що на момент винесення постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №68451528 від 02.02.2022 рішення суду у справі №320/1496/21 було фактично виконане в межах бюджетної процедури, а отже відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягало закінченню, а виконавчий збір - не підлягав стягненню.
З огляду на викладене, постанова про стягнення виконавчого збору підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства.
Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
Судом також береться до уваги, що відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закріплений у частині 1 статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірності прийнятої постанови.
Відтак, позовні вимоги щодо скасування постанови про стягнення виконавчого збору старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречуха О.Я. від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №68451528 підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи наведене, з урахуванням приписів частини 2 статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити.
2. Скасувати постанову про стягнення виконавчого збору старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречуха О.Я. від 02.02.2022 у виконавчому провадженні №68451528.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Кушнова А.О.