ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 689/456/25
Провадження № 22-ц/820/53/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,
з участю апелянтки, представників сторін,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Авто» про стягнення майнової шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області в складі судді Мазурчака В.М. від 22 серпня 2025 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що 28 січня 2024 року о 19.35 год. на 227 км + 700 м автодороги Н-03 Житомир - Чернівці поблизу с. Солобківці Солобковецької ОТГ Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем «КАМАЗ 45143-012-15» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом «НЕФАЗ 8560-082-02» д.н.з. НОМЕР_2 і рухаючись в напрямку міста Кам`янця - Подільського Хмельницької області, в порушення вимог пп. "а", "б”, "д" п. 2.3. Правил дорожнього руху перед початком руху не забезпечив технічно справний стан вантажного автомобіля, внаслідок чого під час руху в транспортному засобі «КАМАЗ 45143-012-15» д.н.з. НОМЕР_1 відірвалося ліве середнє колесо та пошкодило автомобіль «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, який рухався у зустрічному напрямку до міста Хмельницького. 
Внаслідок ДТП автомобіль «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.
Постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2024 року у справі №689/265/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. ОСОБА_2 працював водієм ТОВ «Європа Транс Агро». 
Згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 06.03.2024 року № 16/24 розмір майнового збитку, завданого автомобілю «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 становить 892667,08 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля становить 65522,95 грн., вартість відновлюваного ремонту - 827144,13 грн.
29.10.2024 року страховиком виплачено позивачці 160000 грн. страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля, тобто, у максимально можливому розмірі.
З врахуванням виплачених 160000 грн. невідшкодована вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 складає 732667,08 гривень.
Вказувала, що автомобіль відремонтовано власними силами її сім`ї до моменту пред`явлення позову.
Відповідно до статтей 1187 та 1172 ЦК України за шкоду, завдану водієм ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору, відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, має нести відповідач як роботодавець і законний володілець джерела підвищеної небезпеки, 
Згідно з правовою позицією Верховного суду, викладеною в постанові від 07.12.2021 року у справі №194/1262/18, законодавством не заборонено потерпілій особі здійснювати ремонт пошкодженого майна власними силами. При цьому за законом до збитків віднесено як витрати, які особа вже зробила, так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
З врахуванням наведеного та заяви про зміну підстав позову від 12.06.2025 року просила стягнути з відповідача на її користь 801690,03 грн., з яких 732667,08 грн. вартість відновлювального ремонту, 65522,95 грн. величина втрати товарної вартості автомобіля «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 та 3500 грн. витрат на проведення експертизи.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22.08.2025 року в позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Авто» про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. На думку апелянтки, суд помилково зробив висновок про повне відновлення транспортного засобу. Вона дійсно повідомляла суд про проведення ремонту автомобіля, надавши фото, що свідчать про зовнішній ремонт автомобіля. Однак цілий ряд пошкоджень внутрішніх вузлів та деталей автомобіля внаслідок ДТП не було усунуто за браком коштів та технічних знань, на даний час автомобіль ще потребує ремонту і не може самостійно рухатися. Оскільки основним доказом технічної справності транспортного засобу є сертифікат відповідності на автомобіль в Україні або висновок відповідного спеціаліста, за відсутності вказаних документів такий висновок суду про повне відновлення транспортного засобу не підтверджений належними та допустимими доказами.
На думку апелянтки, суд першої інстанції неправильно застосував статтю 22 ЦК України і не врахував, що законом до збитків віднесено як витрати, які особа вже зробила, так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Вважає, що суд безпідставно відхилив висновок експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 06.03.2024 року № 16/24, за яким розмір майнового збитку, завданого автомобілю «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 становить 892667,08 грн.
Також не враховано правову позицію Верховного суду, викладену в постанові від 07.12.2021 року у справі №194/1262/18, за змістом якої законодавством не заборонено потерпілій особі здійснювати ремонт пошкодженого майна власними силами. При цьому за законом до збитків віднесено як витрати, які особа вже зробила, так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до постанови Верховного суду від 25.04.2018 року у справі №760/5618/16-ц відсутність розрахункового документа за проведене відновлення транспортного засобу (ремонт) не є підставою для звільнення відповідача від виконання обов`язку та відшкодування реальних витрат, яких зазнав позивач відповідно до статті 22 ЦК України.

У відзиві відповідач просить апеляційну скаргу позивачки залишити без задоволення як безпідставну. Вказує, що позивачка не довела реальну вартість матеріалів і робіт, витрачених на відновлення її автомобіля. Твердження, що ремонт проведено неповністю, не ґрунтується на доказах. При цьому висновок експерта, на який посилається апелянтка, підтверджує потенційно можливі витрати у зв`язку з можливим у майбутньому ремонтом, тоді як ремонт вже завершено, а витрати здійснено.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, встановлено, що постановою Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 26 лютого 2024 року у справі №689/265/24 ОСОБА_2 , водія ТОВ «Європа Транс Агро», визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_2 , водій ТОВ «Європа Транс Агро», 28 січня 2024 року о 19.35 год. на 227 км + 700 м автодороги Н-03 Житомир - Чернівці поблизу с. Солобківці Солобковецької ОТГ Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_2 , керуючи вантажним автомобілем "КАМАЗ 45143-012-15" д.н.з. НОМЕР_1 з причепом "НЕФАЗ 8560-082-02" д.н.з. НОМЕР_4 і рухаючись в напрямку м. Кам`янця-Подільського Хмельницької області, в порушення вимог пп. "а", "б", "д" п. 2.3. Правил дорожнього руху, перед початком руху не забезпечив технічно справний стан вантажного автомобіля, внаслідок чого під час руху в транспортному засобі "КАМАЗ 45143-012-15" д.н.з. НОМЕР_1 відірвалося ліве середнє колесо та пошкодило автомобіль "Ford Kuga" д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку до м. Хмельницького. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб "Ford Kuga" д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.
Власницею автомобіля "Ford Kuga" д.н.з. НОМЕР_3 є позивачка  ОСОБА_1 
29.10.2024 року страховиком ПРАТ Страхова компанія «Еталон» виплачено  ОСОБА_1 160000 грн. страхового відшкодування, призначення платежу – «Виплата по справі № 109351, згідно наказу №31/21363 від 28.10.2024 р.»
Згідно з висновком експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 06 березня 2024 року №16/24, проведеної на підставі договору з ОСОБА_1 від 30 січня 2024 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження у ДТП 28.01.2024 року, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 06 лютого 2024 року, по середній вартості нормо-годин за даними Хмельницького регіонального відділення СЕУ складає 892667,08 гривень. При цьому величина втрати товарної вартості автомобіля становить 65522,95 гривень, а вартість відновлюваного ремонту становить 827144,13 гривень.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позову за недоведеністю, суд першої інстанції виходив з того, що пошкоджений в ДТП автомобіль повністю відремонтовано власними силами членів її сім`ї до моменту пред`явлення позову, при цьому позивачка не довела реальну вартість матеріалів і робіт, затрачених на відновлення її автомобіля. Поданий нею висновок експерта від 06.03.2024 року №16/24 не є допустимим доказом щодо розміру завданих збитків, оскільки підтверджує потенційно можливі витрати у зв`язку з можливим у майбутньому ремонтом, тоді як ремонт вже завершено, а витрати здійснено. Зважаючи на твердження, що ремонт здійснювався власними силами сім`ї позивачки, не доведено, хто саме і у якій частині поніс витрати. 

Проте з цими висновками не можна погодитися, зважаючи на таке.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. 
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права,має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно з ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. 
Згідно з ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно констатував, що з вини водія відповідача ТОВ «Європа Транс Авто» 28 січня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль позивачки «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 , чим завдано їй майнову шкоду.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що пошкоджений в ДТП позивачки автомобіль повністю відремонтовано. 
Проте в справі відсутні будь-які належні, достатні та допустимі докази щодо стану автомобіля на час розгляду справи, відсутні дані, які саме ремонтні роботи виконані та які запасні частини для цього використано.
Так, згідно з протоколом огляду транспортного засобу від 06.02.2024 року, ремонтної калькуляції страховика ПРАТ Страхова компанія «Еталон» № 0388-01-50 від 28.01.2024 року в результаті ДТП деформована передня частина автомобіля (капот, бампер, передні фари), пошкоджено вітрове скло, радіатор, електровентилятор, коробка передач, повітряні подушки безпеки та інше. 
Надані позивачкою фото автомобіля візуально засвідчують лише відсутність (усунення) пошкоджень кузова автомобіля (а.с. 112-117). 
В апеляційному суді апелянтка ОСОБА_1 ствердила, що на отримані від страховика кошти було здійснено частковий мінімально необхідний ремонт автомобіля, оскільки її чоловік з інвалідністю ІІ групи потребував автомобіля для пересування. При цьому було виконано кузовні роботи, а також ремонт деталей, які потребували заміни згідно висновку експерта. Так, за відсутності коштів вже декілька разів в СТО ОСОБА_4 вона ремонтувала автоматичну коробку перемикання передач, яка підлягала заміні (вартістю 61473 грн.) згідно висновку експерта. Також не було встановлено повітряні подушки безпеки водія та правого пасажира, повітряну подушки голови та бічну повітряну подушку ліву, вартість яких з відповідними модулями за висновком експерта становить більш як 150 тис. грн.
Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 відновлювальний ремонт автомобіля після ДТП - це комплекс заходів, спрямованих на повернення пошкодженого авто до первісного стану, забезпечення його безпеки та працездатності. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.
Суд першої інстанції не встановив, які ж ремонтні роботи (заміна яких складових частин автомобіля) виконані позивачкою, чи забезпечено в результаті проведеного ремонту повернення пошкодженого автомобіля до первісного стану, і помилково констатував, що автомобіль повністю відновлено. 
У зв`язку з цим суд безпідставно послався виключно на правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 30.10.2019 року у справі №753/19288/14-ц про те, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення. Не враховано, що обставини цієї справи не є релевантні – факт відновлення автомобіля у справі №753/19288/14-ц встановлено іншим судовим рішенням, що набрало законної сили. 

За змістом ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ч.2 ст. 22 ЦК України). 
Згідно поданого позивачкою висновку експерта Бурдаша С.П. за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 06.03.2024 року № 16/24, розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження в ДТП, враховуючи пошкодження, зазначені в протоколі огляду транспортного засобу від 06.02.2024 року, складає 892667,08 грн., з яких вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу - 827144,13 грн., величина втрати товарної вартості автомобіля - 65522,95 грн. (а.с.4-49). 
Тобто, саме такий обсяг ремонтних робіт та заміну відповідних складових частин автомобіля слід виконати для відновлення порушеного права позивачки та повернення її пошкодженого автомобіля до первісного стану.
Відповідно до ст.ст. 102, 106 ЦПК України висновок експертизи №030/24 від 03.06.2024 року містить інформацію щодо предмета доказування, виконаний для подання до суду атестованим судовим експертом Бурдашем С.П., який має відповідну кваліфікацію і стаж експертної роботи з 1996 року, попереджений про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, тож є належним, достатнім та допустимим доказом на підтвердження розміру збитку, заподіяного позивачці внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП.
Всупереч ст.ст. 12, 81 ЦПК України сторона відповідача не спростувала заявлений розмір збитку жодними доказами - заявивши клопотання про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи з метою з`ясування вартості відновлювального ремонту автомобіля та розміру матеріального збитку, в подальшому представник відповідача відкликав це клопотання. 
Апеляційний суд також звертає увагу, що висновок експерта від 06.03.2024 року № 16/24 щодо розміру матеріального збитку позивачки в цілому узгоджується з даними страховика ПРАТ Страхова компанія «Еталон», яким застраховано цивільно-правову відповідальність відповідача щодо автомобіля «КАМАЗ 45143-012-15» д.н.з. НОМЕР_1 .
Так, ПРАТ Страхова компанія «Еталон» виплатила  ОСОБА_1 160000 грн. страхового відшкодування відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону №1961-IV на підставі складеної програмним комплексом Audatex ремонтної калькуляції № 0388-01-50 від 28.01.2024 року, за якою загальна вартість ремонтних робіт для відновлення автомобіля «Ford Kuga» д.н.з. НОМЕР_3 становить 942941 грн. (а.с. 84-89).
Вказані обставини наведено відповідачем у відзиві на позов і підтверджено іншою стороною.

Отже, представлені докази в їх сукупності беззаперечно підтверджують факт порушення права позивачки внаслідок пошкодження її автомобіля в результаті ДТП з вини водія відповідача і заподіяння їй майнової шкоди, яка з очевидністю не покривається сплаченим страховим відшкодуванням в сумі 160000 грн. 
Тож з врахуванням встановленого висновком експерта від 06.03.2024 року № 16/24 розміру заподіяного збитку в сумі 892667,08 грн., який не спростовано відповідачем, згідно з ст. 1194 ЦК України у зв`язку з недостатністю страхової виплати для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди останній зобов`язаний сплатити потерпілій (позивачці) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 07.12.2021 року у справі №194/1262/18, за змістом якої законодавством не заборонено потерпілій особі здійснювати ремонт пошкодженого майна власними силами. При цьому за законом до збитків віднесено як витрати, які особа вже зробила, так і ті, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Отже, за цих обставин заявлений позов слід задовольнити частково – з врахуванням сплаченого страховиком страхового відшкодування слід стягнути з відповідача на користь позивачки 732667,08 грн. завданої майнової шкоди (892667,08 грн. – 160000 грн.). В решті позову слід відмовити.

Заявлені позивачкою до стягнення (як майнова шкода) 3500 грн. є витратами, пов`язаними з проведенням експертизи, які підлягають розподілу пропорційно задоволеній частині позову відповідно до ст. 141 ЦПК України. 
Відповідно до ч.ч.1, 13 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позову (91,39 %) слід стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати в сумі 21515,26 грн. (8016 грн.+12025,35 грн. сплаченого судового збору, 3500 грн. витрат на проведення експертизи) х 91,39 %).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 22 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Авто» (вул. В. Івасюка, 62, м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 41101091) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 732667,08 грн. завданої майнової шкоди.
В решті позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Європа Транс Авто» (вул. В. Івасюка, 62, м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, ЄДРПОУ 41101091) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 21515,26 грн. понесених судових витрат.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 
Повна постанова складена 26 січня 2026 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк