ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

13 січня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/2328/25	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

08.12.2025 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі- позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якій позивач просить:
визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилася у не нарахуванні та не виплаті грошового забезпечення з 23.03.2022 року по 19.05.2023 включно та з 18.06.2025 по 10.11.2025 включно, грошової допомоги для оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2022, 2023 роки; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної та додаткової відпусток, одноразової грошової допомоги у разі звільнення ОСОБА_1 , шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет» на 2022, 2023, 2025 роки, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням раніше виплачених сум-протиправною;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплатиту на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошового забезпечення з 23.03.2022 року по 19.05.2023 включно та з 18.06.2025 по 10.11.2025 включно; грошової допомоги для оздоровлення при щорічній основній відпустці за 2022, 2023 роки; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік; грошової компенсації за 110 діб невикористаної дні щорічної відпустки за 2022-2025 роки; грошової компенсації за 84 доби невикористаної додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки» та пунктом 12 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2020-2025 роки; одноразової грошової допомоги у разі звільнення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет» на 2022, 2023, 2025 роки, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 23.03.2022 по 10.11.2025 на різних посадах.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 06.11.2025 № 124-рс, сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 звільнено у запас на підставі підпункту «б» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за станом здоров`я – у зв`язку з наявністю інвалідності). 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.11.2025 №
333 з 10 листопада 2025 року дію контракту припинено та позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
З метою з`ясування причин ненарахування та невиплати грошового забезпечення в повному обсязі 25.11.2025 позивачем направлено заяву до відповідача із проханням провести перерахунок та здійснити виплату грошового забезпечення за період з 23.03.2022 по 10.11.2025 включно, компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 -2025 роки, компенсації невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2020-2025 роки, одноразової грошової допомоги при звільнені, грошової допомоги на оздоровлення за 2022-2025 роки, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 - 2025 роки з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за спеціальним званням, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14, з урахуванням розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України «Про Державний бюджет» на 2022, 2023, 2024, 2025 роки, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням раніше виплачених сум.
Листом від 29.11.2025 № 1848/5/3476 відповідач повідомив, що законодавством не врегульовано процедуру перерахунку грошового забезпечення на підставі прожиткового мінімуму та звернув мою увагу на те, що 20.05.2023 вступили в закону силу зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яким встановлено фіксовану суму для розрахунку грошового забезпечення.
Перед своїм звільненням позивач подала рапорт про надання довідки про нараховані та виплачені основні і додаткові види грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавки за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, тощо), за весь період служби у військовій частині НОМЕР_1 з 23.03.2022 на день звільнення.
У відповідь на рапорт відповідач надав довідку від 08.11.2025 № 1848/5/3256 без врахування жовтня та листопада 2025 року із зазначенням, що грошове забезпечення нараховано, виходячи із прожиткового мінімуму 2018 року – 1762,00 грн.
Позивач вважає, що така бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати в повному обсязі грошового забезпечення є протиправною, такою, що суперечить вимогам законів України та порушує її конституційні права, оскільки невірний обрахунок посадових окладів та окладів за військовим званням призводить до не донарахування щонайменше 30 % грошового забезпечення, що у свою чергу впливає також на подальший розмір одноразових видів грошового забезпечення (вихідної допомоги, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення, тощо).
Ухвалою суду від 25.09.2025 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано від відповідача докази.
Ухвалою суду від 30.12.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про визнання відзиву на позовну заяву таким, що поданий з порушенням строку у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.
22.12.2025 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.
Основною позовною вимогою є зобов`язання відповідача здійснити нарахування позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої розділом ХХХІІ Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України».
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється Законом України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232 XII).
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 40 Закону №2232-XII визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «;Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №2011-XI військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги. 
Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання. 
Аналогічні правові норми закріплена в Розділі XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (далі - Порядок №260).
Зокрема, пунктом 1 Розділу XXXII Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 4 Розділу XXXII Порядку №260 військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, при звільненні з військової служби виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року № 460.
Відповідно до п. 1 Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. №460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Пунктами 1-4, 9 Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України визначено оголосити та провести загальну мобілізацію (далі мобілізація).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.11.2025 № 333 сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби та виключено зі списків частини та всіх видів забезпечення з 10.11.: 1. 1.1. Вважати такими шо вибули: З виключенням із списків військової частини НОМЕР_1 : 1.1.4. Сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора лікувальною відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №І24-рс від 06.11.2025 у запас на підставі п.п. «б» п.3 частина 5 статті 26 Загону України віл 25.03.1992 № 2232- XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я - у зв`язку з наявністю інвалідності), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши матеріали судової справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України судом встановлено таке. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , з 23.03.2022 по 10.11.2025 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України № НОМЕР_4 , картки платника податків, витягу з реєстру територіальної громади від 20.10.2025 № 2025/015427526, витягами з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 23.03.2022 № 13, від 10.11.2025 № 333.
Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.11.2025 № 333 вважати такими, що вибули з виключенням із списків військової частини НОМЕР_1 : 1.1.4 сержанта ОСОБА_1 , санітарного інструктора лікувального відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 124-рс від 06.11.2025 у запас на підставі п.п. «б» п.3 частина 5 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я – у зв`язку з наявністю інвалідності), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .
Також у витягу з наказу від 10.11.2025 № 333 визначено таке:»
«З 10 листопада 2025 року припинити дію контракту і виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Вислуга років у Збройних Силах України станом на 10 листопада 2025 року складає: календарна – 06 років 05 місяців 26 днів, пільгова – 04 роки 02 місяці 24 дні, загальна – 10 років 08 місяців 20 днів.
Виплатити надбавку за особливості проходження служби, щомісячну премію відповідно до особистого внеску в загальний результат служби в розмірі 505 відсотків посадового окладу за період з 01 листопада по 10 листопада 2025 року. Виплатити оклад за військове звання та надбавку за вислугу років за період з 01 листопада по 10 листопада 2025 року. 
Щорічну основну відпустку за 2022 рік не використала. Щорічну основну відпустку та 2023 рік використала в кількості 10 діб. Щорічну основну відпустку за 2024 рік не використала. Щорічну основну відпустку за 2025 рік використала в кількості 15 діб. 
Відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2025 рік.
Відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію учаснику бойових дій за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2020 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2022 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2023 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2024 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2025 рік.
Виплатити одноразову грошову допомогу у розі звільнення. 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби із розрахунку 05 календарних років.
Виплатити сержанту ОСОБА_2 відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 винагороду за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи операції об`єднаних сил. інших заходах о умовах воєнного стану, які розташовані в інших місцях дислокації в межах визначеного району воєнного конфлікту: з розрахунку 30 000 гривень пропорційно дням виконання на завдань за 09 календарних днів: за період з 01 по 0 9 листопада 2025 року.
Грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік в розмірі місячного грошовою забезпечення виплатили (наказ під 09.03.2025 №72).
Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженої наказом Міністра оборони України піл 07 06 2018 № 260 за 2025 рік не виплачена.
Військові перевізні документи на проїзд військовослужбовця не видавались. 
Службовим або постійним житлом від військової частини НОМЕР_1 не забезпечувалась.
Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №І24-рс від 06.11.2025, рапорт ОСОБА_1 №36000 від 02.11.2025. рапорт про здачу посади №10796 від 10 11202 5. рапорт про виплату додаткової винагороди к-н ОСОБА_3 №37223 від 09.11.2025».
Листом від 29.11.2025 № 1848/5/3476 військова частина НОМЕР_1 надала відповідь ОСОБА_1 на заяву від 25.11.2025, зазначивши, що законодавством не врегульовано процедуру перерахунку грошового забезпечення на підставі прожиткового мінімуму. 20.05.2023 вступили в силу зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якими встановлено фіксовану суму для розрахунку грошового забезпечення. Вирішення зазначеного у заяві питання не вбачається можливим. У рапорті на звільнення з військової служби відсутнє клопотання щодо виплати грошової компенсації за невикористані 20 днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2019 – 2020 роки. У відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 відсутні підтверджуючі документи щодо статусу заявниці як одинокої матері за 2019 – 2020 роки, тому відсутні підстави для нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані 20 днів додаткової відпустки як одинокій матері за 2019 – 2020 роки. 
Спірним у цій справі є правомірність обчислення у спірний період посадового окладу позивача та окладу за військове звання, і як наслідок нарахування та виплата інших видів грошового забезпечення, які розраховуються із посадового окладу та окладу за військовим званням, допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням посадового окладу та окладу за військове звання, обчислених відповідно до пункту 4 Постанови № 704, в редакції Постанови № 103, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, у розмірі 1762 гривні.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, зауважив, що “служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо”.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 статті 9 Закону України від 20 листопада 1991 року № 2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з пунктами другим-третім статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. 
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абзаци перший, другий пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Постановою № 704 затверджено, зокрема тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Також пунктом 6 Постанови № 704 передбачено виплачувати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби та військовослужбовців розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу надбавки та доплати, які визначаються в розмірі відсотків від посадового окладу.
Пунктом 4 Постанови № 704, в редакції на час її прийняття, установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Постановою № 103, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, затверджено зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України.
Відповідно до пункту 6 Постанови № 103 у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: “Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.”
Отже, з 01 березня 2018 року Урядом України запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.
Разом із тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб”, яким, зокрема в пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” були внесені зміни.
Таким чином, відповідно до редакції пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток Додатку 1 та пункту Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Тобто, з 29 січня 2020 року - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка діяла до зазначених змін - розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. 
Суд зазначає, що згідно з пунктом 3 розділу ІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”, який набрав чинності з 01 січня 2017 року, мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Таким чином, оскільки пункт 3 розділу ІІ Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” є чинним та має вищу юридичну силу ніж пункт 4 Постанови № 704, у редакції до внесення змін Постановою № 103, суд вважає, що для обчислення розміру посадового окладу, окладу за військовими (спеціальними) званням військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу підлягає застосуванню, як розрахункова величина, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 1 січня календарного року.
Матеріалами справи підтверджується, що у спірний період військова частина НОМЕР_1 при розрахунку та виплаті розміру грошового забезпечення позивача керувалася Постановою № 704, в редакції Постанови № 103, відповідно до якої розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням позивача визначав шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1 і 14.
Суд зауважує, що оскільки з 29 січня 2020 року діє первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, то право позивача на перерахунок розміру грошового забезпечення є беззаперечним з дня, з якого відбулися відповідні зміни.
Відповідно до пунктів 8, 9 частини першої статті 40 Бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати та розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період визначаються Законом про Державний бюджет України.
При визначенні періоду, в якому позивачу неправильно обчислювали та виплачували грошове забезпечення, суд враховує таке.
Пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII “Про Державний бюджет України на 2019 рік” було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 01 січня 2018 року.
Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, на 2021, 2022 роки не містить.
Тобто, положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, до 01 січня 2020 року – набрання чинності Законом України від 14 листопада 2019 року № 294-IX “Про Державний бюджет України на 2020 рік”, не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Статтею 7 Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX “Про Державний бюджет України на 2022 рік” з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні.
Статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі - 2684 гривні.
Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704» визначено внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374), виклавши абзац перший в такій редакції:
“4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.”.
3. Установити, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.
Суд зазначає, що постанова КМУ від 12.05.2023 № 481 набрала чинності 20.05.2023.
Тобто, починаючи з 20.05.2023, пункт 4 Постанови №704 викладено в новій редакції, яка не передбачав застосування прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.
Підсумовуючи викладене вище, правила обчислення посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, зокрема, встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні, змінились саме після набрання чинності 20.05.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481.
Разом з тим, згідно із рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025, визнано дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 неправомірними, визнано протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Тобто, судове рішення у справі № 320/29450/24 набрало законної сили 18.06.2025.
Таким чином, позовні вимоги в частині проведення перерахунку місячного грошового забезпечення позивача за період з 23.03.2022 по 19.05.2023 та з 18.06.2025 по 10.11.2025, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 підлягають задоволенню у спосіб застосування прожиткового мінімуму, визначеного станом на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити позивачеві перерахунок процентної надбавки за вислугу років, премій, грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткових відпусток, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет на відповідний рік, суд зазначає таке.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, затверджено виплати Порядок грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Порядок № 260).
Пунктом 1 розділу IV «Виплата надбавки за вислугу років» Порядку № 260 передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби (пункт 2 розділу XVI «Преміювання» Порядку № 260).
Довідкою військової частини НОМЕР_1 від 10.12.2025 № 1848/5/3676 про суми нарахованого грошового забезпечення сержанта ОСОБА_1 за період 23.03.2022 – 10.11.2025 підтверджується, що у спірний період позивачці нараховувалась та виплачувалась премія, надбавка за вислугу років у розмірі 35% по 19.10.2024, та 40% - з 23.10.2024.
Тобто, відповідач має здійснити перерахунок всіх надбавок, доплат, премій, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення позивача за період з 23.03.2022 по 19.05.2023 та з 18.06.2025 по 10.11.2025, розрахунок яких здійснюється виходячи з розміру посадового окладу та/або окладу за військове звання, з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року.
Згідно із пунктом 1 розділу ХХІІІ «Виплата грошової допомоги для оздоровлення» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 1 розділу XXIV «Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Картками особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 підтверджується, щр грошова допомога для оздоровлення нарахована 10.06.2022 та виплачена у липні 2022 року у розмірі 16275,05 грн, нарахована 30.04.2023 та виплачена у травні 2023 року у розмірі 24895,20 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально – побутових питань – нарахована та виплачена у грудні 2022 року у розмірі 14577,20 грн.
Тобто, оскільки розмір грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань залежить від розміру місячного грошового забезпечення, відповідач повинен здійснити їх перерахунок, а саме перерахунок грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально –побутових питань за 2022 рік, з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, на 01 січня 2023 року.
Згідно із пунктом 1 розділу XXXII «Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби» Порядку № 260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Підпунктом 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.
Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються:звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою (п.5 розділу XXXII «Одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби» Порядку № 260).
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2025 №333 позивачку звільнено з військової служби за станом здоров`я та визначено виплатити одноразову грошову допомогу у разі звільнення, 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби із розрахунку 05 календарних років. 
Згідно із карткою особового рахунку військовослужбовця № 1184 за 01/2025 – 12/2025 ОСОБА_1 у листопаді 2025 року нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 58702,13 грн.
Тобто, оскільки розмір одноразової грошової допомоги при звільненні визначається у відсотках від місячного грошового забезпечення, відповідач здійснити її перерахунок з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року.
Пунктом 3 розділу XXXI «Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби» Порядку № 260 передбачено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.
Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення (пункт 5 розділу XXXI «Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби» Порядку № 260).
Відповідно до пункту 6 розділу XXXI «Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби» Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.
У витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2025 №333 визначено відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2025 рік. Відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплатити грошову компенсацію учаснику бойових дій за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2020 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2022 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2023 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2024 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2025 рік.
Згідно із карткою особового рахунку військовослужбовця № 1184 за 01/2025 – 12/2025 ОСОБА_1 у листопаді 2025 року нараховано та виплачено компенсацію за невикористані відпустки у розмірі 151841,86 грн.
Оскільки розмір компенсації за невикористані відпустки визначається з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою, відповідач повинен здійснити перерахунок такої компенсації з застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 23.03.2022 по 19.05.2023, з 18.06.2025 по 10.11.2025, грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань за 2022 рік, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року; Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, надбавок, доплат, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, виплачених за період з 23.03.2022 по 19.05.2023, з 18.06.2025 по 10.11.2025, грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2025 рік, грошової компенсації за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2020 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2022 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2023 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2024 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2025 рік, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за 110 діб невикористаної дні щорічної відпустки за 2022-2025 роки; грошової компенсації за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2025 рік, грошової компенсації за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2020 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2022 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2023 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2024 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2025 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. “Руїз Торія проти Іспанії” (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги належить задовольнити з коригуванням обраного позивачкою способу захисту порушеного права. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України “Про судовий збір” позивач від сплати судового збору звільнений, тому розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 23.03.2022 по 19.05.2023, з 18.06.2025 по 10.11.2025, грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань за 2022 рік, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року; Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення, надбавок, доплат, премії, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, виплачених за період з 23.03.2022 по 19.05.2023, з 18.06.2025 по 10.11.2025, грошової допомоги для оздоровлення за 2022, 2023 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально – побутових питань за 2022 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2022 рік” станом на 01 січня 2022 року, Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні при обчисленні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2025 рік, грошової компенсації за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2020 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2022 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2023 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2024 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2025 рік, розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за 110 діб невикористаної дні щорічної відпустки за 2022-2025 роки; грошової компенсації за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 20 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік, за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2025 рік, грошової компенсації за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2020 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2021 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2022 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2023 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2024 рік, за 14 діб невикористаної додаткової відпустки за 2025 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України “Про Державний бюджет України на 2023 рік” станом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя 	А.Г. Секірська