Справа № 139/831/25 
Провадження № 2/139/516/25

Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

07 січня 2026 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,
з участю:
секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,
розглянувши в селищі Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справуза позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення аліментів,
У С Т А Н О В И В:
Сторони із 01 квітня 2023 перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач проживає окремо від позивача та дитини, утримання ОСОБА_3 здійснюється позивачем, а відповідач не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини, тому 02 грудня 2025 року позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на дитину в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.
03 грудня 2025 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 (а.с. 14).
Ухвалою від 03 грудня 2025 року (а.с.15) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з доданими документами направлено відповідачу 03 грудня 2025 року, однак поштове відправлення повернулося без вручення 11 грудня 2025 року, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 17-18).
Ухвалою від 12 грудня 2025 року (а.с. 20) справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 08-му годину 07 січня 2026 року.
В судове засідання сторони не з`явилися. 
Позивач в окремій заяві (а.с. 12, 25) просила справу слухати за ї відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо винесення судом заочного рішення. 
Судова повістка з ухвалою про відкриття провадження у справі та про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін відповідачу відправлена 12 грудня 2025 року однак, поштове відправлення 19 грудня 2025 року повернулося без вручення, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 23-24). Крім того, 12 грудня 2025 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик ОСОБА_2 до суду (а.с. 22). Таким чином, відповідач, в силу положень ст. 128 ЦПК України, вважається обізнаним про розгляд справи за позовом до нього в Мурованокуриловецькому районному суді, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. 
Відповідач відзив на позов чи будь-яких інших заяв по суті не подав.
За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України.
Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін.
Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з врахуванням такого:
Із копії свідоцтва про шлюб (а.с. 8) слідує, що сторони із 01 квітня 2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.
Відповідно до свідоцтва про народження (копія на а.с. 9) сторони мають спільну малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Статтею 180 СК України приписано, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. 
Довідкою старости Курашовецького старостинського округу № 10/265 від 18 листопада 2025 року (а.с. 11) стверджується заява позивача про те, що дитина проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач належними доказами цю обставину не спростував.
Нормами Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати своїх дітей з моменту їх народження до досягнення ними повноліття. Такий обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи припинено їх шлюб. 
Форма і спосіб утримання дітей визначається за домовленістю між батьками дитини (частини 1 і 2 ст. 181 СК України). Як вбачається із позовної заяви, такої домовленості між сторонами не досягнуто, а тому позивач правомірно звернулася до суду за захистом своїх та дитини права та інтересу. 
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Позивач заявила вимогу про стягнення аліментів у частці від заробітку, а тому ця її вимога підлягає до беззаперечного задоволення.
Сімейне законодавство (ст. 182 СК України) зобов`язує суд при визначенні розміру аліментів враховувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, рухомого і нерухомого майна, а також інші обставини, що мають істотне значення.
Визначаючи розмір аліментів, суд враховує наступне:
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. 
Позивач у позовній заяві вказала, що відповідач утримання дочці не надає. Сам відповідач таких тверджень не спростував, відомостей про свою непрацездатність він суду не надав, не повідомив про наявність у нього на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків і т.п.
За таких обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 182 СК України, де зафіксовано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що розумним і таким, що відповідає інтересам обох сторін та їх малолітньої дитини, буде визначення розміру аліментів як 1/4 частина від заробітку відповідача щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України “Про судовий збір” від сплати судового збору звільняються позивачі за позовами про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру встановлена у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»). Тобто, станом на день розгляду справи в суді (ч. 3 ст. 3 ЦПК України), мінімальна ставка судового збору за позовами майнового характеру становить 1331 гривня 20 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу – із дня подання такої заяви. Позивач звернулася до суду з цим позовом 20 грудня 2024 року.
Керуючись ст.ст. 180, 182, 183 СК України, ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 7, 12, 259, 263- 265, 268, 275, 279, 354 ЦПК України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити. Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), починаючи із 02 грудня 2025 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1331 (тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації:  АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання:  АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: _____________________