ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року	Львів	Справа № 460/22217/25 пров. № А/857/53276/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові в електронній формі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 460/22217/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними, 
місце ухвалення судового рішення 	м. Рівне	
суддя у І інстанції	Д.П. Зозуля	
дата складання повного тексту рішення	04.12.2025	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 460/22217/25 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі № 460/22217/25 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій.
Не погоджуючись з обумовленою ухвалою суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити постанову, якою забезпечити позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій, шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_2 в особі її посадових/службових осіб вчиняти дії, пов`язані з передислокацією, та переміщенням солдата ОСОБА_2 в зону бойових дій чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у даній адміністративній справі.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема скаржник зазначив, що суд першої інстанції не вірно застосував ч. 3 ст. 150 КАС України, не застосував ст.ст. 3, 51 Конституції України, прийнявши рішення, яке є негуманним по відношенню до Позивача та його сім`ї, яка вже втратила на війні батька, а тому підлягає скасуванню. 
При цьому скаржник зазначив, що відмова військової частини НОМЕР_2 звільнити його з військової служби на підставі загибелі його батька під час захисту Батьківщини є очевидно протиправною, а подальше переведення його до іншої військової частини ставить під загрозу його життя, що очевидно, у разі задоволення позову, судове рішення не зможе бути виконано.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач в особі його представника повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України). 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ч.3 ст.151 КАС України згідно із Законом України «Про внесення зміни до частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України щодо забезпечення позову у виді зупинення наказу або розпорядження командира (начальника) під час воєнного стану чи в бойовій обстановці» №2359-IX від 08.07.2022 доповнено пунктом 10, відповідно до якого не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Таким чином, процесуальний закон містить пряму заборону вживати заходи забезпечення позову, шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Крім того, суд звертає увагу, що заходи забезпечення позову повинні бути нерозривно пов`язані з предметом позову і правами, про судовий захист яких іде мова, та заява, подана в порядку вказаних статей КАС України, повинна містити відповідні належні обґрунтування необхідності застосування таких процесуальних повноважень з поданням на їх підтвердження належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмови у звільненні з військової служби, оформленої листом від 08.11.2025 №1/10269, та зобов`язання звільнити з військової служби згідно з пп."г" п.2 ч.4 ст.26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини, зазначені в абз.16 п.3 ч.12 цієї статті.
Одночасно з позовом до суду також подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_2 в особі її посадових/службових осіб вчиняти дії, пов`язані з передислокацією, та переміщенням солдата ОСОБА_2 в зону бойових дій чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у даній справі.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частинами 1 та 2 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Як передбачено частинами 1 та 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Як вбачається зі змісту поданої заяви заявник, зокрема просить забезпечити позов шляхом заборони Військовій частині НОМЕР_2 в особі її посадових/службових осіб вчиняти дії, пов`язані з передислокацією, та переміщенням солдата ОСОБА_2 в зону бойових дій чи до іншого місця служби або іншої військової частини до набранням законної сили судовим рішенням у даній справі.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений і триває по даний час.
Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки, на час проходження позивачем служби та звернення до суду із заявою про забезпечення позову в Україні діє воєнний стан, в умовах якого процесуальний закон забороняє зупинення дії наказів та розпоряджень, відданих військовослужбовцю, тобто містить пряму заборону вживати заходи забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вимоги позивача щодо заборони вчиняти дії щодо направлення (переміщення) для проходження військової служби фактично становлять заборону розпоряджень військовослужбовцю в умовах воєнного стану, що не допускається в силу прямої заборони нормами КАС України і зумовлено введенням воєнного стану в Україні.
Зважаючи на наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний заявником вид забезпечення позову відповідно до пункту 10 частини третьої статті 151 КАС України не допускається в умовах воєнного стану, а тому немає правових підстав для вжиття ініційованих заявником заходів забезпечення позову у цій адміністративній справі.
Зважаючи на викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для забезпечення позову.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року у справі № 460/22217/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос