ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/4157/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Принцевської Н.М., Філінюка І.Г.
при секретарі судового засідання: Герасименко Ю.С.

Представники сторін у судове засідання не з`явились 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.11.2025 (складено та підписано 12.11.2025, суддя Литвинова В.В.)
у справі №916/4157/25
за позовом  ОСОБА_1 
до 1) ОСОБА_2 
2) Громадської організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів”
про визнання протиправними дій, визнання недійсним рішення державного реєстратора

ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та Громадської організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів”, в якому просила:
- визнати протиправними дії ОСОБА_2 з подачі 08.12.2022 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) документів для проведення державної реєстрації змін до відомостей про Громадську організацію “Водно- моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів” (код 23207519) на підставі протоколу чергової конференції Громадської організації “Водно-моторне спортивно- оздоровче товариство рибалок-любителів” від 12.10.2022;
- визнати недійсним рішення державного реєстратора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кутєпової Ольги Миколаївни від 09.12.2022 про державну реєстрацію змін складу керівних органів ГО “ВМСОТРЛ” та скасувати реєстраційну дію (запис) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань № 1005561070028034756.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 20.11.2025.
У зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 розпорядженням керівника апарату суду від 23.10.2025 № 244 призначено повторний авторозподіл справи, за результатами якого справу передано судді Литвиновій В.В.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 29.10.2025 суд прийняв справу до свого провадження, позовну заяву залишив без руху, встанов позивачу строк не більше п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме - надати до суду докази того, що позивач є учасником та членом Ради Громадської організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів”; доказ (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), в якому би містилась оскаржувана ним реєстраційна дія (запис).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.11.2025 по справі №916/4157/25 позов залишено без розгляду.
В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав доказів усунення недоліків позовної заяви у встановлений строк. При цьому, з огляду на те, що провадження у даній справі вже відкрито ухвалою від 16.10.2025, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовна заява з додатками в даному випадку не може бути повернута позивачу, а тому позовна заява залишається без розгляду.
Не погодившись із вказаною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.11.2025 по справі №916/4157/25, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню у справі i направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Свої вимоги скаржник обґрунтовує наступним:
- порушення судом першої інстанції норм процесуального права що призвело до безпідставного залишення позову без руху, та вподальшому без розгляду;
- ігноруючи принцип диспозитивності господарського судочинства, суд першої інстанції не врахував, що саме позивач визначає перелік доказів, якими він обґрунтовує заявленi позовні вимоги;
- місцевий господарський суд безпідставно вдався до надання оцінки наданих позивачем доказів на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі;
- ненадання до позову доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не є невиконанням вимог процесуального законодавства, оскільки обрання переліку доказів, якими обґрунтовано позов є правом позивача, а не суду;
- з огляду на положення чинного процесуального законодавства, суд розглядає спiр виключно на підставі наданих позивачем доказів, та у разі їх недостатності відмовляє у позові за його недоведеністю;
- в ухвалі про залишення позову без руху місцевий господарський суд надав оцінку наданому позивачем доказу та зробив висновок, який не відповідає фактичним обставинам справи;
- на стадії вирішення питання щодо залишення позову без руху суд не мав права надавати оцінку доказам по справі, а мав здійснити такі дії під час ухвалення рішення.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 відкрито апеляційне провадження у цій справи та призначено справу до розгляду на 14.01.2026.
У судове засідання призначене на 14.01.2026 представники учасників справи, які були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не з`явились.
Враховуючи наведене, а також те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вирішила за можливе розглянути справу за їх відсутності. 
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови. 
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
У відповідності до частин першої-четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з статтею 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Статтею 161 ГПК України визначено, що при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. 
Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
У відповідності до ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. 
Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. 
Позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), якщо такі відомості відомі позивачу, вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), відомі номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Згідно з ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу; 2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Статтею 171 ГПК України визначено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу (ст. 172 ГПК України).
Згідно з ч.1 ст.174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
Відповідно до ч. 2 ст.174 ГПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 
Колегія суддів зазначає, що залишаючи подану позивачем позовну заяву без руху місцевий господарський суд зобов`язав позивача усунути недоліки позовної заяви, а саме - надати до суду докази того, що позивач є учасником та членом Ради Громадської організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів”; доказ (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), в якому би містилась оскаржувана ним реєстраційна дія (запис).
При цьому, в мотивах даної ухвали місцевий господарський суд заначив, що позивачем не додано до позовної заяви рішення Ради Громадської організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів” про прийняття її до членів до організації, а також не додано рішення Конференції про обрання її до складу Ради. Отже, позивач не надала доказів того, що вона є учасником та членом Ради Громадської організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів”.
Також, за висновками місцевого господарського суду, позивач додала до позовної заяви довідку від 08.12.2022, яка підписана директором Громадської організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів” Новосельським В.М. про те, що з травня 2007 ОСОБА_1 (позивач) є членом Громадської організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів”, а з 26.10.2020 є членом Ради Громадської організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів”. Однак, з огляду на відомості Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_4 , який підписав довідку 08.12.2022, не був директором Громадської організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів”.
Також, як зазначено місцевим господарським судом в ухвалі про залишення позову без руху, позивач не додав до позовної заяви витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в якому би містилась оскаржувана ним реєстраційна дія (запис).
Частиною 4 ст.174 ГПК України визначено негативний наслідок для позивача у разі невиконання вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви, а саме, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Відповідно до ч. 13 ст. 176 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.
Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.
Так оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції залишив позов без розгляду, через те, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема зазначення доказів, що підтверджують викладені обставини. 
Відповідно до частини 2 статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Частиною 1 статті 210 ГПК України унормовано, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. 
Тобто, дослідження доказів відбувається на стадії розгляду справи по суті в судовому засіданні, а не на стадії відкриття провадження у справі.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яку було враховано судом апеляційної інстанції, на стадії відкриття провадження у справі суд має надавати оцінку доказам, які додані позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності / відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог ГПК, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог, по суті спору (постанови Верховного Суду від 21.04.2023 у справі №911/1721/22, від 30.03.2023 у справі №910/4501/22, від 22.01.2021 у справі №908/2201/20, від 08.07.2020 у справі №921/744/19, від 22.05.2020 у справі №911/1998/19, від 14.05.2019 у справі №917/1456/18, від 10.05.2018 у справі №918/1/18).
Водночас оцінку наявності або відсутності обґрунтування правових підстав заявленого позову суд повинен надавати при розгляді справи по суті.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку звертаючись із позовом до суду першої інстанції позивачка, на власний розсуд, надала докази на обґрунтування заявлених позовних вимог, зокрема довідку про членство у Громадській організації “Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів”.
При цьому, як вже було вказано вище, оцінка таких доказів повинна здійснюватися судом на стадії розгляду справи по суті, а не вирішення питання про відкриття провадження по справі. 
В ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2025 у справі №910/9920/24 зазначено, що відповідно у кожній конкретній судовій справі суд у разі вирішення питання щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій частин одинадцятої - тринадцятої статті 176 Господарського процесуального кодексу України має пересвідчитись у наявності підстав для залишення позову без руху, тобто наявності встановлених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу вимог до позовної заяви, які було порушено.
Виходячи зі змісту позовної заяви, а також того, що учасник розпоряджається своїми правами щодо предмета на власний розсуд, судом першої інстанції безпідставно залишено позов без руху, а вподальшому залишено без розгляду.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (§57 рішення у справі «Ashingdane v. the United Kingdom» від 28.05.1985, §96 рішення у справі «Krombach v. France» від 13.02.2001).
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 01.03.2002).
Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі «Беллет проти Франції» («Bellet v. France», заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права».
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях також неодноразово наголошував, що застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення у справі «Волчлі проти Франції» («Walchli v. France», заява №35787/03, п. 29, від 26.07.2007).
Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998).
Отже, як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права. Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.
Тобто, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що подана позивачем позовна заява, повністю відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, натомість суд першої інстанції залишаючи її без руху, а в подальшому залишивши її без розгляду, дійшов помилкових висновків щодо її невідповідності вимогам ГПК України, що унеможливило доступ позивача до суду.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає про неправомірність висновку місцевого господарського суду щодо наявності підстав для застосування вимог ч. 13 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України та залишення позову без розгляду. 
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Згідно із ч.3 ст.271 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, зокрема, скасування судом апеляційної інстанції ухвали про залишення позову без розгляду, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала скасуванню, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду.
У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно з загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. 

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 12.11.2025 по справі №916/4157/25 – скасувати. 
3. Справу №916/4157/25 направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 19.01.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Філінюк І.Г.