ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/9231/25
Провадження № 22-ц/820/89/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
секретар судового засідання Плінська І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі – ТОВ «Укр Кредит Фінанс», товариство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначило, що 7 листопада 2023 року сторони уклали в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №1298-7993 (далі – кредитний договір), за умовами якого товариство надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 20 000 грн строком на 300 днів (до 1 вересня 2024 року) за стандартною процентною ставкою – 3% за кожний день користування кредитом (у базовий період (30 днів) за зниженою процентною ставкою – 2,5% за кожний день користування кредитом), а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти. ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 27 лютого 2025 року загальний розмір заборгованості склав 197 000 грн, із яких 20 000 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 177 000 грн – прострочена заборгованість за процентами. Позивач вирішив застосувати до ОСОБА_1 програму лояльності та стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 100 000 грн, яка складається з 20 000 грн простроченої заборгованості за кредитом і 80 000 грн простроченої заборгованості за процентами.
За таких обставин ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 100 000 грн заборгованості за кредитним договором.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» 20 000 грн заборгованості за кредитним договором і 484 грн 48 коп. судових витрат.
Суд керувався тим, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід стягнути неповернутий кредит у розмірі 20 000 грн. Оскільки умови кредитного договору щодо нарахування процентів є несправедливими та нікчемними, то в цій частині позов не підлягає задоволенню. Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, а також стягнути з відповідача всі судові витрати. При цьому ТОВ «Укр Кредит Фінанс» послалося на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що за умовами кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався сплатити товариству проценти за користування кредитними коштами протягом усього строку кредитування (з 7 листопада 2023 року до 1 вересня 2024 року) за стандартною процентною ставкою – 3% за кожний день користування кредитом (у базовий період (30 днів) за зниженою процентною ставкою – 2,5% за кожний день користування кредитом). Указані вимоги кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір процентів за користування кредитними коштами визначено за спільною згодою сторін, що відповідає закріпленому в законі принципу свободи договору.  ОСОБА_1  не виконав зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом, а тому з нього на користь позивача слід стягнути ці проценти. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не застосував правильно норми чинного законодавства та дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову в частині вимог про стягнення процентів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не подав відзив на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Апеляційна скарга ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не містить доводів щодо неправильності рішення суду в частині стягнення тіла кредиту, а тому згідно з частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) в апеляційному порядку в цій частині рішення суду не переглядається.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, неправильно витлумачив норми статей 526, 627, 1048, 1054 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).
У зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині відмови у стягненні процентів підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

7 листопада 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і  ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, за умовами якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а  ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користуванням кредитом відповідно до графіка платежів (пункти 2.2, 3.1, 4.1 кредитного договору).
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало  ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб (пункт 2.4 кредитного договору).
Пунктом 4.12 кредитного договору встановлено, що кредит надається строком на 300 календарних днів з моменту перерахування коштів; дата повернення (виплати) кредиту – 1 вересня 2024 року.
Згідно з пунктом 4.10 кредитного договору: нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою – 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору).
Також сторони погодили такі умови кредитування: тип процентної ставки за користування кредитом – фіксована; базовий період – 30 календарних днів; знижена процентна ставка, яка надається позичальником у порядку застосування програми лояльності, – 2,50% за кожен день користування кредитом (пункти 4.7, 4.8, 10.1 кредитного договору).
7 листопада 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перерахувало кредитні кошти на банківський рахунок ОСОБА_1 (платіжна карта НОМЕР_1 ).
ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 1 вересня 2024 року (день закінчення строку кредитування) розмір заборгованості склав 197 000 грн, із яких 20 000 грн – неповернутий кредит, 177 000 грн нараховані проценти.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.
Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.
Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і  ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 20 000 грн, а той зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти.
Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив обумовлені проценти.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що  ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід стягнути прострочену заборгованість.
Водночас суд першої інстанції не врахував наступне.
Однією з основних засад цивільного законодавства, визначених у статті 3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи – споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Преамбулою Закону №1023-ХІІ встановлено, що цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до статті 18 Закону №1023-ХІІ продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.  Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини та виборі контрагента, а також у вільному визначенні особою умов договору, в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.
Свобода договору не є абсолютною (необмеженою): вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.
Умовами кредитного договору може бути встановлена плата позичальника за користування кредитними коштами (проценти), її розмір і порядок внесення боржником. При цьому правові та організаційні засади споживчого кредитування встановлюють право споживача на справедливі умови кредитного договору, відповідно до яких фінансовим установам забороняється встановлювати для споживачів непропорційно великі суми компенсації.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 лютого 2025 року у справі №679/1103/23 виснував, що під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №902/417/18 зазначено, що керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти у розмірі 80 000 грн, які обчислені з розрахунку 3% у день від суми кредиту, що у чотири рази перевищує розмір неповернутого кредиту (20 000 грн).
Суд першої інстанції правомірно виснував про несправедливість умов кредитного договору щодо розміру процентів за кредитом, але, при цьому, – дійшов помилкового висновку про відмову у позові про їх стягнення в цілому.
На думку апеляційного суду, заявлений до стягнення розмір процентів не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, відтак розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» процентів слід зменшити до 20 000 грн.
Разом із неповернутим кредитом (20 000 грн) загальний розмір заборгованості за кредитним договором склав 40 000 грн (20000+20000).

3. Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи та не застосував правильно норми чинного законодавства, а тому ухвалене ним рішення в частині відмови у стягненні процентів не може залишатися в силі.
З  ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 000 грн.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» майнового характеру заявлено з ціною 100 000 грн і задоволено на суму 40 000 грн, тобто на 40% (40000?100:100000).
Тому з ОСОБА_1 на користь товариства слід присудити судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 2 422 грн 40 коп. ((2422,40+3633,60)?40%).

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.
Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2025 року в частині відмови у стягненні процентів скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, розподіл судових витрат між сторонами змінити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (місцезнаходження – 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 38548598) 20 000 гривень заборгованості за кредитом і 20 000 гривень заборгованості за процентами, а всього – 40 000 гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (місцезнаходження – 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 38548598) 2 422 гривні 40 копійок витрат зі сплати судового збору.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 6 лютого 2026 року.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Чевилюк З.А.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 27