ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
	Справа № 636/8212/25  Провадження№ 1-кп/636/870/26	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 січня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , прокурора – ОСОБА_3 , обвинуваченого – ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 12025221240000643 від 23 липня 2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 06 жовтня 2025 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.186, ч. 2 ст.190 КК України, на підставі ч. 1 ст.70, ч.1 ст.71 з призначенням остаточного покарання у виді 7 (семи) років і 3 (трьох) місяців позбавлення волі, відбуваючого покарання в ДУ « Диканівська виправна колонія №12»
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , будучи неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення і перевиховання не став та в період тривання правових наслідків не погашеної та не знятої судимості знову вчинив новий умисний корисливий злочин за встановлених, в судовому засіданні, обставин.
Так, ОСОБА_4 в другій половині липня 2025 року, перебуваючи за місцем свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та усвідомлюючи, що у сусідньому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 відсутні господарі та розуміючи, що там зберігається майно, яке можна викрасти, у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, тобто на територію даного домоволодіння, а потім до господарчої споруди.
Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно, умисно, протиправно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, з метою збагачення за рахунок інших осіб, впевнившись, що його дії не будуть поміченими сторонніми особами та самим потерпілим, ОСОБА_4 проник на територію зазначеного домоволодіння, перелізши через огорожу. Після цього, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_4 шляхом пошкодження металевої петлі дверного короба, на якому закріплений запираючий пристрій у вигляді навісного замка, проник до господарчої споруди, звідки викрав генератор марки Tiger бензиновий чорно-жовтого кольору у прямокутній формі, що заводиться ручним шляхом, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №12022 від 08.08.2025 року становить 6 500 грн 00 коп., та переніс його на територію свого домоволодіння. Після цього ОСОБА_4 , обійшовши зазначену господарчу споруду помітив велосипед двоколісний жовтого кольору з написом на рамі «Rover», вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №12022 від 08.08.2025 року становить 1 100 грн 00 коп., взяв його до рук та також переніс на територію свого домоволодіння, обернувши викрадене майно на свою користь і у подальшому розпорядившись ним на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 7 600 грн 00 коп.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано. Надав свідчення щодо місця, часу, способу вчинення злочину, підтвердивши правильність викладених в обвинувальних актах обставин. В скоєному щиро каявся.
Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому, фактичні обставини справи, встановлені досудовим розслідуванням, та кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорював, цивільний позов не заявляв, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечував, положення та наслідки застосування якої йому роз`яснені і зрозумілі, добровільність своєї позиції засвідчив письмово.
За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення – злочину, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.
Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у сховище, вчиненому повторно в умовах воєнного стану. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.
За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 суд враховує його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачений надавав органам досудового розслідування всіляку допомогу у встановлені невідомих їм обставин справи і визнає ці обставини, відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України такими, що пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжують покарання винного, передбаченими ст. 67 КК України, судом не встановлено. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину – доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває.
Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, віднесених законодавством до тяжких злочинів, особу винного, який має постійне місце проживання, ту обставину, що обвинувачений є вільним від хворобливих звичок, які становлять небезпеку для оточення; його вік, що свідчить на користь здатності переоцінити зміст своєї згубної поведінки та повернутися до справжніх духовних і соціальних цінностей та в цілому вказує на достатній рівень соціалізації ОСОБА_4 та обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, його ставлення до скоєного кримінального правопорушення та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.
За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 06 жовтня 2025 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.186, ч. 2 ст.190 КК України, з призначенням остаточного покарання відповідно до ч. 1 ст.70, ч.1 ст.71 у виді 7 (семи) років і 3 (трьох) місяців позбавлення волі, а вказане кримінальне правопорушення – злочин вчинив до постановлення вищевказаного вироку, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_4 слід призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених показань за цим вироком та вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 06 жовтня 2025 року, встановивши при цьому строк відбування покарання з 06 жовтня 2025 року – дати відбування покарання за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 06 жовтня 2025 року.
Вказану міру покарання ОСОБА_4 повинен відбувати реально.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 12022 від 08 серпня 2025 року у розмірі 3 392 грн 64 коп, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 29 липня 2025 року на тимчасово вилучене, 23.07.2025 під час проведення огляду місця події (обшуку), проведеного на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , майно: велосипед жовтого кольору (двоколісний) з написом на рамі «Rover», з пластиковыми педалями, одна з яких (права) має пошкодження чорного кольору, сідло велосипеда чорного кольору з написом «Rover» має пошкодження (видимий знос), руль чорного кольору має сліди експлуатації; велосипед без передніх або задніх крил, має ознаки забруднення, зношення – підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, у зв`язку з відсутністю клопотання прокурора, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Керуючись ст. 368, 369, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 06 жовтня 2025 року у виді 7 (семи) років і 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку Чугуївського міського суду від 06 жовтня 2025 року, а саме: з 06 жовтня 2025 року.
Речові докази у кримінальному провадженні: 
- велосипед двоколісний жовтого кольору з написом на рамі «Rover» радіус коліс, якого складає 24 х 2.10 дюймів залишити в користування законного власника - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 12022 від 08 серпня 2025 року у розмірі 3 392 грн 64 коп, - на користь держави.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 29 липня 2025 року на тимчасово вилучене, 23.07.2025 під час проведення огляду місця події (обшуку), проведеного на відкритій ділянці місцевості за адресою: АДРЕСА_3 , майно: велосипед жовтого кольору (двоколісний) з написом на рамі «Rover», з пластиковыми педалями, одна з яких (права) має пошкодження чорного кольору, сідло велосипеда чорного кольору з написом «Rover» має пошкодження (видимий знос), руль чорного кольору має сліди експлуатації; велосипед без передніх або задніх крил, має ознаки забруднення та зношення – скасувати. 
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя           ОСОБА_1