Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2026 р. № 520/33361/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ольги Горшкової, 
за участю секретаря судового засідання - Єлизавети Курпас, 
представника позивача - Олега Савіна,
представника відповідача - Олександра Карпова,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участі третьої особи: Міністерства у справах ветеранів України в особі міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання УБД та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера про скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з уточненим адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни від 08 грудня 2025 року про закінчення виконавчого провадження №79657416 та поновити виконавче провадження.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що постанова державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни від 08.12.2025 у виконавчому провадженню №79657416 про закінчення виконавчого провадження є протиправною та такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягає скасуванню. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 відкрито провадження в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України. Розгляд справи призначено на 22.01.2026 у судовому засіданні. 
Представником відповідача 21.01.2026 року надано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень та у спосіб, що визначені нормами чинного законодавства, оскільки боржником було вчинено дії, спрямовані на реалізацію судового рішення, а саме – повторний розгляд заяви з урахуванням висновків суду, що відповідає резолютивній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у справі № 520/1926/25. Відповідач додатково зауважив на тому, що предметом примусового виконання є вчинення процесуальної дії, а саме повторного розгляду заяви, а не досягнення бажаного для заявника результату. Просить відмовити в задоволенні позову.
23.01.2026 представником 3-ї особи були надані пояснення, в яких було зазначено, що Міжвідомчою комісією під час розгляду заяви позивача були враховані висновки суду, викладені в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі №520/1926/25, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025 та 15.01.2026 розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення відмовити ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” чим фактично виконала рішення суду у повному обсязі.
Судове засідання призначене на 22.01.2026 перенесено на 28.01.2026 у зв`язку з перебуванням судді Горшкової О.О. у цей день на навчанні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2026 поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із даним адміністративним позовом.
У судовому засіданні 28.01.2026 представник позивача та представник відповідача висловили свою правову позиції по справі.
Представник третьої особи, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибув, поряд з тим, заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.
Відповідно до вимог частини першої ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі №520/1926/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства у справах ветеранів України в особі міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерство у справах ветеранів України в особі міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера №15/ІІІ/19/1 від 12 грудня 2024 року про відмову ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій. Зобов`язано Міністерство у справах ветеранів України в особі міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.11.2024 про надання статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду у даній справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025 апеляційну скаргу відповідача - залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 - залишено без змін.
Харківським окружним адміністративним судом, на виконання вищевказаного рішення суду 13.11.2025 було видано виконавчий лист.
21.11.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Тарасом Євгенійовичем, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79657416. Даною постановою зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів (а.с. 26-27).
Листом №26406/1.8/12.3-25 від 27.11.2025 Міністерство у справах ветеранів України повідомило про те, що з метою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025, Мінветеранів винесло заяву позивача на розгляд міжвідомчої комісії.
Зазначено, що під час розгляду заяви були враховані висновки суду, що "відповідач не вчинив всіх необхідних дій з метою перевірки наявності підстав для отримання позивачем статусу учасника бойових дій" та з метою детального дослідження доказів та встановлення всіх фактичних обставин справи міжвідомча комісія за результатом розгляду заяви прийняла рішення (витяг з протоколу засідання міжвідомчої комісії від 23.10.2025 № 8, додаток 1) уточнити у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію із документальним підтвердженням щодо участі свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в період з 02.03.2022 у селі Грушуваха, Ізюмського району, Харківської області із зазначенням посад, які вони займали в зазначений період, а також щодо фактичних заходів, які здійснювала цивільна особа ОСОБА_1 у взаємодії із військовою частиною НОМЕР_2 , із документальним підтвердженням у разі наявності.
Крім того, у зазначеному листі вказано, що міжвідомча комісія на своєму засіданні 23.10.2025 на виконання вищевказаного рішення суду повторно розглянула заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду, чим фактично виконала рішення суду у повному обсязі, у зв`язку з чим просила закрити виконавче провадження №79657416 від 21.11.2025.
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. від 08.12.2025 закінчено виконавче провадження №79657416, керуючись вимогами п.9, ч. 1, ст.39, 40 ЗУ "Про виконавче провадження" (а.с. 29-30).
Позивач, вбачаючи, в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Частиною першою статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Установлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення божника або будь-яких інших осіб на вчинення чи невчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту і забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.
Положення ч. 1-3 ст. 63 Закону №1404-VIII вимагають від виконавця вчинення декількох дій, серед яких перевірка виконання рішення та надання вимоги боржнику про виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 3 ст. 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону №1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Так, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. 08.12.2025 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №79657416 на підставі п. 9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України “Про виконавче провадження”.
Відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, виходив з того, що згідно листа боржника №26406/1.8/12.3-25 від 27.11.2025 Міністерством у справах ветеранів України було фактично виконано рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2025 та повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду.
При цьому, як вбачається з вищевказаного лита Міністерства у справах ветеранів України, з метою детального дослідження доказів та встановлення всіх фактичних обставин справи міжвідомча комісія за результатом розгляду заяви прийняла рішення (витяг з протоколу засідання міжвідомчої комісії від 23.10.2025 № 8, додаток 1) уточнити у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 інформацію із документальним підтвердженням щодо участі свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в період з 02.03.2022 у селі Грушуваха, Ізюмського району, Харківської області із зазначенням посад, які вони займали в зазначений період, а також щодо фактичних заходів, які здійснювала цивільна особа ОСОБА_1 у взаємодії із військовою частиною НОМЕР_2 , із документальним підтвердженням у разі наявності.
Водночас, на вказаний запит надійшла відповідь від військової частини НОМЕР_3 від 20.12.2025 №1571122073.
З матеріалів справи не встановлено, що Міністерству у справах ветеранів України були надані відповіді на вищевказаний запит від ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до яких, Міністерством у справах ветеранів України приймалося б відповідне рішення, з урахуванням висновків суду по справі №520/1926/25.
Всупереч вимог ст. 77 КАС України відповідачем не надано доказів на підтвердження обставин перевірки виконання рішення боржником безпосередньо перед тим, як прийняти оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження.
З матеріалів справи не встановлено, чи взагалі мала місце така перевірка, чи направлялись вимоги про надання інформації про хід виконання виконавчого провадження, чи вчинялись державним виконавцем інші дії, спрямовані на виконання рішення суду.
Крім того, суд звертає увагу відповідача, що Міністерством у справах ветеранів України було прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” лише 15.01.2026, тобто вже після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №79657416 від 08.12.2025, що свідчить про те, що вказана постанова є такою, що винесена передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття всіх можливих заходів, спрямованих на його виконання.
Варто зазначити, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
Так Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.
Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (“Піалопулос та інші проти Греції”, “Юрій Миколайович Іванов проти України”, “Горнсбі проти Греції”).
Отже, виконання судового рішення, як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
Суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження. 
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.12.2022 у справі №340/5200/21, від 08 грудня 2022 року у справі №457/359/21, від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020, від 02 листопада 2023 року по справі №580/4398/22.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №79657416 від 08.12.2025 є протиправною та підлягає скасуванню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України поновити виконавче провадження №79657416, суд зазначає наступне.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.
Отже, в разі скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Так, суд у даному рішенні прийшов до висновку про визнання протиправною та скасуванню постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №79657416 від 08.12.2025.
Суд вважає, що наразі відсутні підстави вважати, що після скасування постанови про закінчення виконавчого провадження державним виконавцем не буде поновлено виконавче провадження для подальшого вчинення виконавчих дій, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".
За таких обставин, позовні вимоги у вказаній частині звернені на майбутнє, в даній частині позовних вимог права позивача не є порушеними.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у вищевказаній частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись статтями 14, 194, 241-246, 255, 287, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ 00015622) за участі третьої особи: Міністерства у справах ветеранів України в особі міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання УБД та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера (вул. Хрещатик, 34, м. Київ, 01001, ЄДРПОУ 42657144) про скасування постанови - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №79657416 від 08.12.2025.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 30.01.2026.

Суддя Ольга ГОРШКОВА