Справа № 592/17683/25 

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року  Сумський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Гончаренко Л.М.,
з участю секретаря судового засідання Макошенець С.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Суми цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, Київської області) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 лютого 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1496817 від 23 лютого 2021 року. ОСОБА_1 підписав договір електронним підписом, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 21.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами» укладено договір факторингу № 2106 від 21.06.2021 року, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія з управління активами» набуло право грошової вимоги до відповідача. В подальшому, а саме 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія з управління активами» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1496817 від 23.02.2021 року. Оскільки відповідач заборгованість не сплачує, тому представник позивача просив стягнути з нього вказану суму заборгованості та понесені судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 
Відповідач в судове засідання також не з`явився. Від його представника надійшов відзив, в якому позов визнали частково, згодні з заборгованістю за кредитним договором у сумі 7141,75 гривень та пропорційну суму судових витрат, надав відповідні розрахунки, в інший частині просить відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, відповідно до нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № 1496817 від 23 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в товаристві з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що підтверджується договором позики, довідкою про ідентифікацію, довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» (а.с. 11).
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 1496817 від 23.02.2021 року (а.с. 5-6) станом на 26 квітня 2024 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 16882,80 грн., з яких 5500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою кредиту, 11382,80 грн. – сума заборгованості за відсотками. 
21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу, № 2106, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржника ( а.с. 17-21). 
Також, 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено договір факторингу, № 030423-ФК, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» передає (відступає) ТОВ «Фінпром маркет» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінпром маркет» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги до боржника (а.с. 21-24). 
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтями 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду своїй постанові від 06 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц.
Отже, ТОВ «ФК «Фінпром маркет» має право вимоги до ОСОБА_1 .
Разом з тим, суд вважає, що позивачем не надано повного розрахунку заборгованості, а представником відповідача навпаки надано розрахунок відсотків, з яким суд погоджується.
Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5500,00 гривень у валюті – українські гривні; кредит надається строком на 14 днів з 23.02.2021 року зі сплатою у розмірі 1,99 % в день. 
Суд звертає увагу на те, що заборгованість за відсотками у сумі 11382,80 грн. не доведена позивачем наданими доказами та відсутній відповідний розрахунок.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України: "За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти".
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України: 
"1. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
2. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору».
Як зазначено у п.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. 
У цій постанові Верховний Суд сформулював правовий висновок:
«проценти за користування кредитом – проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України.
Проценти за неправомірне користування чужим грошовими коштами – проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування».
З огляду на наведене Велика Палата ВС зробила висновок про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
А тому суд вважає, що у зв`язку з тим, що за умовами кредитного договору сторони визначили строк його дії – до 09.03.2021 року, позивач безпідставно нарахував проценти за користування кредитом після спливу терміну його дії.
А тому суд вважає, що до стягнення підлягають відсотки, які треба рахувати за період з 23.02.2021 року по 09.03.2021 року, розмір яких складає: 5500 грн*1,99%/100%=109,45 грн*15=1641,75 грн.
Таким чином, до стягнення підлягає 7141,75 грн, з яких 5500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою кредиту, 1645,75 грн. – сума заборгованості за відсотками.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. (а.с. 35).
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 42,30 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1024,68 грн.
Крім того, розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч.4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18, від 31 серпня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, додатковій постанові Верховного Суду від 19 листопада 2020 року в справі №734/2313/17.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер. Витрати на правову допомогу у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на суму 4500,00 грн є очевидно завищеними та підлягають зменшенню, адже виконані адвокатом роботи не потребували багато часу та були не складними.
Виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача повинен становити 2500,00 грн.
Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з позивача ТОВ «Фінпром маркет» підтверджені витрати на правничу допомогу, яка була надана відповідача ОСОБА_1 адвокатським об`єднанням «Калінін і партнери», виходячи з критеріїв обґрунтованості та пропорційності судових витрат, а також принципу розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи, атому слід стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» 2500,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 549, 610-612, 625, 1054, 1082 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33, Київської області) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця   АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет", (ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33), суму заборгованості за Кредитним договором № 1496817 від 23.02.2021 року у розмірі 7141 гривень 75 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця   АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет", (ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33) - 1024 гривень 68 копійок у відшкодування судових витрат та 2500,00 гривень витрат на правничу допомогу.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром маркет", (ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження юридичної особи: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, 31/33) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця   АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , - 2500,00 гривень витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя   Л.М.Гончаренко