Номер провадження 2/754/8380/25
Справа №754/13412/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
15 січня 2026 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. 
Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 24.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гоуфінгоу" та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено кредитний Договір № 3386409628/190644. ТОВ "Гоуфінгоу" свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало в повному обсязі, та надало кредит в розмірі 3500,00грн, шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку. У свою чергу відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. У подальшому 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» було укладено договір факторингу № 1-31/05/21, за яким ТОВ «Гоуфінгоу» відступило права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним Договором № 3386409628/190644 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп». 03.06.2021 між ТОВ ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» було укладено договір відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним Договором № 3386409628/190644 перейшло до ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн». На підставі викладеного просять стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним Договором в загальному розмірі 9457,00грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40грн.
27.08.2025 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
15.09.2025 до суду від ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» надійшла заява про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, відповідно до якої просять стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00грн.
21.11.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначено, що матеріали справи не містять доказів видачі їй кредитних коштів. Позивачем нараховані відсотки, штраф, пеня та комісія за користування кредитом з порушенням Закону України «Про споживче кредитування». Також у відзиві відповідачка зазначає, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям реальності, оскільки спір є незначної складності. Тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
05.12.2025 до суду від ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що підписанням кредитного договору відповідачка погодила прийняття всіх істотних умов договору. Зазначають, що відповідачка, яка власниця карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахунку та отримання кредитних коштів. Однак відповідачкою до суду не надано доказів того, що кредитні кошти не були зараховані на її кредитну картку, або що такий картковий рахунок їй не належить. Вказують, що матеріали справи містять докази щодо суми, дати та реквізитів карткового рахунку, на якій переводились кредитні кошти. До того ж відсотки нараховані згідно умов кредитного Договору. На підставі викладеного просять позов задовольнити в повному обсязі.
Станом на 15.01.2026 закінчились строки для додатковий доказів у справі, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та ухвалює рішення по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.
Суд установив такі факти та їм правовідносини.
У матеріалах справи міститься Договір № 3386409628/190644 про надання фінансового кредиту від 24.12.2019, укладений між ТОВ "Гоуфінгоу" та ОСОБА_1 .. Договір укладений в електронній формі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п. 6.1. Договору).
Відповідно до п. 1.1. Договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3500,00грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Згідно із п. 1.2. Договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 22.01.2020.
За користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25% річних від суми кредиту в розрахунку 1,85% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.3. Договору).
Відповідно до 3.4.2. Договору, клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом в порядку, встановленого цим Договором.
31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» було укладено договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (п. 1.1. Договору).
Згідно із Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-31/05/21, відповідачка ОСОБА_1 є боржником за кредитним Договором № 3386409628/190644, в загальному розмірі 9457,00грн.
03.06.2021 між ТОВ ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК «Дебт Коллекшн» було укладено договір відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021, відповідно до умов якого кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором (п. 1.1. Договору).
Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із Витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021, відповідачка ОСОБА_1 є боржником за кредитним Договором № 3386409628/190644, в загальному розмірі 9457,00грн.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. 
Згідно із ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України закріплено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.
Отже підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків.
З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачу кредитні кошти в розмірі 15000,00грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором.
Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. 
Стаття 1054 Цивільного кодексу України регламентує, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження здійснення переказу грошових коштів відповідачці ОСОБА_1 надано до суду листа від ТОВ «ПрофітГід», з якого вбачається, що 24.12.2019 за номером транзакції 32025-21622-33949, на платіжну карту НОМЕР_4, було перераховано 3500,00грн. Платник ТОВ «Гоуфінгоу».
Однак підтверджень того, що платіжна карта № НОМЕР_4 дійсно належить відповідачці ОСОБА_1 , позивачем до суду не надано.
Позивач не скористався своїм правом звернутись до суду з клопотанням про витребування доказів з банківської установи, про дійсність належності банківської карти № НОМЕР_4 відповідачці ОСОБА_1 , та про підтвердження перерахування відповідачці 24.12.2019 кредитних коштів в розмірі 3500,00грн на її карту.
Таким чином, на підставі вищенаведених доказів, суд позбавлений можливості встановити, та однозначно ідентифікувати, що карта № НОМЕР_4, на яку було перераховано 3500,00грн кредитних коштів, дійсно належить відповідачці ОСОБА_1 .
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.
Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. 
Також визнано, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях, крім того підтвердив, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного цифрового підпису. Усе листування щодо цього договору просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.
Суд критично ставиться до наданої позивачем Довідки про ідентифікацію, відповідно до якої відповідачці ОСОБА_1 , на номер телефону НОМЕР_2 , було направлено одноразовий ідентифікатор НОМЕР_5.
Оскільки Договір № 3386409628/190644 про надання фінансового кредиту, не містить жодного номеру мобільного телефону, на яке б товариство могло би відправити одноразовий ідентифікатор для підписання Договору.
Інших відомостей про контактний номер мобільного телефону ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, ураховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку, що Договір про надання фінансового кредиту не був підписаний саме відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Оскільки відсутні належні та допустимі доказами введення одноразового ідентифікатор саме відповідачем ОСОБА_1 , а не будь-якої іншою особою.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Ураховуючи викладене,суд дійшов висновку, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, вони в такому вигляді не ґрунтуються на встановлених нормах цивільного законодавства України, оскільки стороною позивача не надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача, як це передбачено статтями 77-81 ЦПК України, і тому не підлягають задоволенню.
Відповідно статей 133, 141 ЦПК України інші витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Керуючись Конституцією України, статтями 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 626, 629, 1046-1056 ЦК України, статтями 7, 10, 75-79, 81, 133, 141, 265-268 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити повністю. 
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Дебт Коллекшн», ЄДРПОУ 44243120, адреса місцезнаходження: м. Київ, вулиця Саперне Поле, буд. 12, нежитлове приміщення 1008.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (приватний будинок).

Повний текст рішення складено та підписано 15.01.2026.

Суддя В. В. Бабко