П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.01.2026  	Справа №607/24096/25 Провадження №3/607/8653/2025	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Покотила Ю.В., потерпілої ОСОБА_2 , розглянувши матеріали, що надійшли від Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , працює представником ТОВ «Геберіт Трейдінг»,
за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП),

встановила:

відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №746447 від 16.11.2025,16.11.2025 о 20:00 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно колишньої дружини ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного характеру, під час чого наніс декілька стусанів рукою в ділянку обличчя, а саме підборіддя, чим завдав фізичного болю та порушив п.п. 3, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
26.11.2025 до суду надійшла заява захисника Покотила Ю.В. про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: копії термінового заборонного припису серії АА №654168 від 16.11.2025 стосовно кривдника ОСОБА_2 ; листа ГУНП в Тернопільській області №164294-2025 від 23.11.2025.
У судовому засіданні 28.11.2025 ОСОБА_1 пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав. Пояснив, що попросив в колишньої дружини надати йому автомобіль, який є спільною власністю. Криків чи сварок не було. Він узяв ноутбук та поїхав до матері. Приблизно через 20 хвилин йому зателефонували працівники поліції щодо ноутбука, після чого він повернувся додому, де вже були працівники поліції. Повідомив, що він з колишньою дружиною проживали разом в одній квартирі. Зазначив, що жодних ударів потерпілій не завдавав. Також пояснив, що у свою чергу викликав поліцію через те, що колишня дружина не дозволяла користуватися транспортним засобом.
У судовому засіданні 02.01.2026 потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що повністю розуміє зміст роз`яснених їй прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 269 КУпАП. Повідомила, що на момент події спільно з ОСОБА_1 не проживала, однак він приходить до квартири, коли хоче. У день події він вимагав ключі від автомобіля, який є спільною власністю. Без будь-яких пояснень він забрав ноутбук, який належить їй. Коли вона намагалася повернути ноутбук, ОСОБА_1 тричі здійснив дії, які вона назвала «сайкою», тобто торкався її підборіддя. Зазначені дії вона розцінює як насильство та вважає принизливими, оскільки вони відбувалися у присутності їхнього сина. Стверджує, що її було фактично позбавлено майна. Також зазначила, що є викладачем і потребувала ноутбук для підготовки до занять, у зв`язку з чим звернулася до поліції. Після дзвінка інспектора ОСОБА_1 повернув ноутбук. 
Відповідаючи на запитання захисника Покотила Ю.В., потерпіла повідомила, що викликала поліцію саме щодо ноутбука. Пояснила, що ноутбук був придбаний за її кошти під час перебування у шлюбі. Зазначила, що ноутбук знаходився на столі, вона намагалася його забрати, однак ОСОБА_1 стояв та перешкоджав цьому, а коли вона намагалася його обійти, він здійснив «сайку». Ключі від транспортного засобу вона не надала, оскільки ОСОБА_1 не просив, а вимагав. Пояснила, що між ними виникають конфлікти через поділ майна. Інших доказів події, окрім присутності 11-річного сина, не має. За медичною допомогою не зверталася.
У судовому засіданні захисник Покотило Ю.В. надав суду копії судових рішень щодо поділу майна подружжя.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та потерпілої, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне зазначити таке:
відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП). 
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі – Закон) домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Пунктом 17 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що фізичне насильство – форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП настає за вчинення домашнього насильства, тобто умисного вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
На доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, до матеріалів справи долучено: 
- протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №746447 від 16.11.2025;
- рапорт, зареєстрований 16.11.2025 в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України (журнал єдиного обліку) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області за №64292, відповідно до якого 16.11.2025 о 20:20 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що за місцем спільного проживання колишній чоловік ОСОБА_1 вчиняв психологічне насильство та забрав у неї ноутбук. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено заявницю та її колишнього чоловіка, котрий вчинив відносно неї домашнє насильство, тобто протиправні дії фізичного характеру, під час чого наніс рукою декілька стусанів в ділянку обличчя (підборіддя), внаслідок чого завдав фізичного болю. На ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №746457 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та винесено ТЗПсК серії АА №654403 на 5 діб, пункт 3;
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 16.11.2025, згідно з яким 16.11.2025 о 20:00 за адресою проживання: АДРЕСА_1 , її колишній чоловік ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, тобто умисні дії фізичного характеру, під час чого наносив стусани в обличчя (підборіддя), внаслідок чого відчула неприємні відчуття, пов`язані із фізичним болем;
- пояснення ОСОБА_2 від 16.11.2025, відповідно до яких 16.11.2025 приблизно о 20:00 до неї за місцем проживання приїхав її колишній чоловік ОСОБА_1 , який хотів побачитись із сином ОСОБА_3 . Після проведення часу із дитиною її колишній чоловік ОСОБА_1 хотів узяти автомобіль, який за законом належить їй, на що вона відповіла, що завтра 17.11.2025 має їхати на СТО з метою заміни резини із літньої на зимову, на що колишній чоловік відреагував агресивно та намагався самостійно знайти ключі від автомобіля. Після того, як знайшов ключі, взяв її ноутбук. Також хоче повідомити, що ОСОБА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство фізичного характеру, а саме наносив стусани рукою в ділянку обличчя, а саме підборіддя;
- пояснення ОСОБА_1 від 16.11.2025, згідно з якими він 16.11.2025 приблизно о 20:00 він жодного фізичного насильства відносно колишньої дружини ОСОБА_2 не вчиняв;
- копію термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_1 серії АА №654403 від 16.11.2025;
- копію форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства кривдником ОСОБА_2 від 16.11.2025.
Також судом досліджено надані захисником копію термінового заборонного припису стосовно кривдника ОСОБА_2 серії АА №654168 від 16.11.2025 та лист ГУНП в Тернопільській області №164294-2025 від 23.11.2025, згідно з яким відповідно до відомостей, що містяться в ІКС ІПНП, встановлено, що ОСОБА_1 в період з 15 по 20 листопада 2025 року один раз звертався на спецлінію «102» ГУНП в Тернопільській області. Зокрема, 16.11.2025 о 21 год 22 хв ОСОБА_1 звернувся на спецлінію «102» з проханням викликати поліцейських за адресою АДРЕСА_1 , оскільки між ним та колишньою дружиною виникла дискусія з приводу використання речей. Вказане повідомлення того ж дня зареєстровано в ІКС ІПНП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області (далі – Тернопільське РУП) за № 64296. На місці події поліцейськими було встановлено, що між ОСОБА_1 і колишньою дружиною триває процес розлучення та конфлікт виник через те, що остання забороняє користуватись заявнику спільно нажитим майном, а саме автомобілем «Ніссан Рог». Під час розгляду зазначеного повідомлення заявнику було роз`яснено про наявність цивільно-правових відносин. За результатами проведеної перевірки жодних порушень в діях осіб, що конфліктували, не виявлено, а тому того ж дня за вказаним повідомленням Тернопільським РУП прийнято рішення відповідно до Закону України «Про звернення громадян».
Крім того, із наданих захисником копій судових рішень видно, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 понад рік триває судовий процес щодо поділу спільного майна подружжя. Із пояснень сторін, наданих у судових засіданнях, вбачається, що конфліктні ситуації між ними виникають регулярно та пов`язані, зокрема, з питаннями користування спільно нажитим майном. Водночас згідно з матеріалами справи, виклик потерпілою на лінію «102» було здійснено у зв`язку з тим, що колишній чоловік забрав ноутбук. За таких обставин наведені події свідчать про наявність майнового спору та тривалого конфлікту цивільно-правового характеру між сторонами, однак самі по собі не підтверджують факту застосування ОСОБА_1 фізичного насильства. 
Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять прямих доказів, зокрема: відеозаписів з місця події, показань очевидців (окрім самої потерпілої ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ), медичних документів щодо наявності у потерпілої ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, а також фотоматеріалів, які б підтверджували факт нанесення потерпілій декількох стусанів рукою в ділянку обличчя, а саме підборіддя, як про це зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення.
Натомість особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 зазначені обставини у судовому засіданні заперечив.
Наявний у матеріалах справи рапорт не є доказом вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, оскільки рапорт – це письмове офіційне повідомлення про що-небудь вищій інстанції, керівництву, в якому стисло, але докладно викладена суть якої-небудь справи, тобто є внутрішнім службовим документом у спілкуванні між працівниками поліції, але не є доказом вини особи у вчиненні правопорушення. 
Терміновий заборонний припис також не є достатнім доказом для ствердження про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, адже він виноситься органами поліції за заявою особи, котра себе вважає постраждалою особою від діянь кривдника.
Крім того, у долученій до матеріалів справи формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, складеній працівником поліції, оцінюється рівень небезпеки щодо кривдника ОСОБА_2 , яка є потерпілою у цій справі, водночас постраждалою особою у вказаній формі зазначено ОСОБА_1 .
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказам у даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним і беззаперечним доказам, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.
Потерпіла не клопотала про надання будь-яких доказів.
Таким чином, належних та достатніх доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, матеріали справи не містять.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що відповідно до положень ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, приходжу до переконання, що провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 245, 247, 251, 252, 254, 255, 256, 280, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП – закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя	Н. П. Воробель